П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/3814/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Салюк П.І. 
Суддя-доповідач - Шидловський В.Б. 
15 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Шидловського В.Б. 
суддів: Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій, Тернопільській та Чернівецькій областях (філія ГСЦ МВС) на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального сервісного центру МВС №6842 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій області (філія ГСЦ МВС), Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій, Тернопільській та Чернівецькій областях (філія ГСЦ МВС), третьої особи, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Територіального сервісного центру №6841 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій області (філія ГСЦ МВС) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити ді, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіального сервісного центру МВС № 6842 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій області (філія ГСЦ МВС), Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій, Тернопільській та Чернівецькій областях (філія ГСЦ МВС), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Територіального сервісного центру № 6841 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій області (філія ГСЦ МВС) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач у 1977 році пройшов навчання в автошколі “ДОСААФ” та набув право на керування транспортними засобами категорій “А” та “С”, що підтверджується свідоцтвами серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , а також екзаменаційною карткою. 19.01.1978 року йому було видано посвідчення водія серії НОМЕР_3 . У зв`язку із втратою посвідчення водія позивач звернувся до Територіального сервісного центру МВС № 6842 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій області (філія ГСЦ МВС) із заявою про його відновлення. Однак відповідачем протиправно відмовлено у видачі нового посвідчення водія та рекомендовано звернутися до Територіального сервісного центру № 6841 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій області (філія ГСЦ МВС) для уточнення архівних даних і підтвердження наявності відповідних категорій. Просить задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2026 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій, Тернопільській, Чернівецькій областях (філія ГСЦ МВС) щодо нерозгляду по суті заяви ОСОБА_1 про відновлення посвідчення водія з відображенням відповідних категорій транспортних засобів.
Зобов`язано Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Хмельницькій, Тернопільській, Чернівецькій областях (філія ГСЦ МВС) розглянути заяву ОСОБА_1 про відновлення посвідчення водія з відображенням відповідних категорій транспортних засобів, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду викладених в даному рішенні суду.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем, Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Хмельницькій, Тернопільській та Чернівецькій областях (філія ГСЦ МВС), подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , у 1977 році пройшов підготовку в автошколі “ДОСААФ” та отримав право на керування ТЗ категорій “А” та “С”, що підтверджується свідоцтвами серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 та екзаменаційною карткою.
19 січня 1978 року ОСОБА_1 видано посвідчення водія серії НОМЕР_3 з категорією “А”.
Згідно заяви № 2514723636 від 12.12.2024, працівниками ТСЦ № 6842 РСЦ ГСЦ МВС в Хмельницькій області, ОСОБА_1 здійснено заміну посвідчення водія (втрата) серії НОМЕР_3 від 19.01.1978 категорії “А” та видано посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 12.12.2024 категорії “А1, А”, термін дії – 12.12.2054.
Відповідно до копії картки “Постановка на облік викрадення/загублення документу” NZA Z7408771 – посвідчення водія українське, серії НОМЕР_3 12.12.2024, значиться як втрачене.
У зв`язку із втратою посвідчення водія позивач звернувся до Територіального сервісного центру МВС №6842 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій області (філія ГСЦ МВС) із заявою про його відновлення. Однак у наданні відповідної адміністративної послуги йому було відмовлено та повідомлено про необхідність звернення до Територіального сервісного центру №6841 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій області (філія ГСЦ МВС) з метою уточнення архівних даних і отримання відповідних роз`яснень щодо наявності категорій у посвідченні водія.
26.02.2026 (36057) № 31/34/М-611-804-2026 Територіальним сервісним центром №6841 (на правах відділу, м.Хмельницький) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій, Тернопільській та Чернівецькій областях (філія ГСЦ МВС) надано відповідь на звернення ОСОБА_1 щодо здійснення верифікації інформації про видачу посвідчення водія на його ім`я, а саме, роз`яснено, що згідно Єдиного державного реєстру МВС та книги видачі посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 видавалось посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 19.01.1978, категорії “А”. 
Позивач вважаючи таку відмову протиправною, звернувся до суду із цим позовом.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 9 статті 15 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
08 листопада 1968 року у Відні була прийнята Конвенція про дорожній рух, яка була ратифікована Союзом РСР 12 липня 1974 року. Після проголошення незалежності України, 12 вересня 1991 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України "Про правонаступництво України". Відповідно до статей 6 та 7 цього Закону, Україна підтверджує свої зобов`язання за міжнародними договорами, укладеними Українською РСР до проголошення незалежності України. Україна є правонаступником прав і обов`язків за міжнародними договорами Союзу РСР, які не суперечать Конституції України та інтересам республіки.
Таким чином, Україна підтвердила свої зобов`язання за Віденською Конвенцією про дорожній рух, яка ратифікована Союзом РСР та є обов`язковою для виконання Україною на її території.
Відповідно до підпункту "b" пункту 2 статті 41 Конвенції про дорожній рух, (в редакції, яка діяла на момент видачі позивачу посвідчення водія)…договірні сторони визнаватимуть будь-яке національне посвідчення водія, яке відповідає приписам Додатка 6 до цієї Конвенції.
Відповідно до частини 2 статті 19 Закону України "Про міжнародні договори" від 29 червня 2004 року, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Суд встановив, що 19 січня 1978 року ОСОБА_1 було видано посвідчення водія серії НОМЕР_3 з відкритою категорією “А”. У подальшому, у зв`язку із втратою зазначеного посвідчення, позивач звернувся до Територіального сервісного центру МВС №6842 із заявою про його заміну. Згідно із заявою №2514723636 від 12.12.2024 працівниками ТСЦ №6842 РСЦ ГСЦ МВС в Хмельницькій області здійснено заміну втраченого посвідчення водія серії НОМЕР_3 та видано нове посвідчення водія серії НОМЕР_4 з відкритими категоріями “А1” та “А”, терміном дії до 12.12.2054. Відповідно до копії картки “Постановка на облік викрадення/загублення документу” № НОМЕР_5 посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 12.12.2024 значиться як втрачене.
Підстави та порядок видачі посвідчення водія регулює постанова Кабінету Міністрів України №340 від 08 травня 1993 року "Про затвердження положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами" (далі - Порядок №340, в редакцій чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 2 Порядку №340 встановлено, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.
За приписами пункту 3 Порядку № 340 встановлено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії:
А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт;
А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше;
В1 - квадро - і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів;
В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми;
С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів);
С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів);
D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16;
D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16;
ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D, яким водій має право керувати, але який не належить до зазначених категорій составів транспортних засобів;
Т - трамваї та тролейбуси.
Так, згідно із п.5-1 Положення № 340 централізоване оформлення, персоналізація, видача, повернення та обмін посвідчень водія здійснюється територіальними сервісними центрами МВС у визначені законодавством строки.
Для видачі, обміну, повернення посвідчення водія територіальними сервісними центрами МВС, складання в них теоретичного і практичного іспитів здійснюється фотографування обличчя особи в разі відсутності в Єдиному державному реєстрі МВС відцифрованого образу обличчя цієї особи, після чого до Єдиного державного реєстру МВС вноситься відцифрований образ обличчя особи разом із відомостями про неї.
У разі коли відцифрований образ обличчя водія міститься в Єдиному державному реєстрі МВС (посвідчення водія видавалося після 1 січня 2013 р.), в Єдиному державному демографічному реєстрі, обмін посвідчення водія та оформлення його після втрати чи викрадення здійснюються також засобами електронного кабінету водія функціональної підсистеми єдиної інформаційної системи МВС (далі - електронний кабінет водія) або Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, у тому числі з використанням його мобільного додатка (далі - Портал Дія).
Порядок ведення Єдиного державного реєстру затверджується МВС.
У разі відсутності в Єдиному державному реєстрі МВС відцифрованого образу обличчя водія для обміну посвідчення водія та видачі його після втрати чи викрадення шляхом застосування засобів електронного кабінету водія або Порталу Дія, такий образ обличчя водія надається за згодою особи на обробку її персональних даних у частині передачі відцифрованого образу обличчя водія з Єдиного державного демографічного реєстру (у разі коли інформація про неї внесена до Реєстру) до Єдиного державного реєстру МВС. Така передача здійснюється ДМС програмними засобами Єдиного державного демографічного реєстру за умови отримання запиту від Єдиного державного реєстру МВС, що містить згоду особи, надану ДМС, щодо передачі її відцифрованого образу обличчя, та інформацію, яка дає змогу ідентифікувати особу, в установленому МВС порядку електронної інформаційної взаємодії.
Для обміну посвідчення водія, у тому числі виданого вперше, або отримання його після втрати чи викрадення, особа може звернутися до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центрів надання адміністративних послуг (далі - уповноважені суб`єкти), територіального сервісного центру МВС шляхом подання відповідної заяви і доданих до неї документів у порядку, встановленому цим Положенням.
Отримання особою посвідчення водія на підставі заяви і доданих до неї документів, які були подані до територіального сервісного центру МВС або уповноваженого суб`єкта, здійснюється з урахуванням пункту 23 цього Положення.
Для оформлення, персоналізації, повернення, обміну, видачі посвідчення водія (зокрема в електронній формі без виготовлення його на бланку) особа надає згоду володільцям персональних даних, які обробляються в державних реєстрах, базах даних, доступ до яких має МВС, на передачу до територіальних сервісних центрів МВС інформації (відомостей, даних) в обсягах і за змістом, необхідних для надання відповідних послуг або здійснення інших повноважень відповідно до цього Положення, із дотриманням вимог законодавства про захист персональних даних, захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах, про електронні довірчі послуги, електронний документообіг та порядків електронної інформаційної взаємодії.
Оформлення та видача особі посвідчення водія в електронній формі без виготовлення його на бланку на підставі заяви і доданих до неї документів, які були подані до територіального сервісного центру МВС або уповноваженого суб`єкта, здійснюється засобами електронного кабінету водія або Порталу Дія з урахуванням пункту 23-1 цього Положення.
Заява про обмін посвідчення водія або видачу його після втрати чи викрадення, подана засобами електронного кабінету водія або Порталу Дія, розглядається у строк до трьох робочих днів з моменту її надходження.
Порядок взаємодії територіальних сервісних центрів МВС та уповноважених суб`єктів визначається МВС.
Відповідно до пункту 9 Порядку №340 право Право на керування транспортними засобами категорій ВЕ, С1Е, СЕ, D1E і DE надається особам, які мають посвідчення водія категорії В, С1, С, D1 і D відповідно або кількох з них та навички керування транспортними засобами категорії В, С1, С, D1, D відповідно більше одного року протягом останнього часу, пройшли перепідготовку за встановленими програмами та склали в територіальному сервісному центрі МВС практичний іспит з навичок керування составом транспортних засобів.
На період воєнного стану право на керування транспортними засобами категорії СЕ надається особам, які мають посвідчення водія категорії С, пройшли перепідготовку за встановленими програмами та склали в територіальному сервісному центрі МВС практичний іспит з навичок керування составом транспортних засобів.
Право на керування транспортними засобами категорії D1 в територіальному сервісному центрі МВС надається особам, які мають посвідчення водія категорії В, С1, С або кількох з них та навички керування транспортними засобами відповідної категорії більше трьох років протягом останнього часу, пройшли перепідготовку за встановленими програмами та склали теоретичний, практичний іспити на право керування транспортними засобами категорії D1 в територіальному сервісному центрі МВС.
Право на керування транспортними засобами категорії D в територіальному сервісному центрі МВС надається особам, які мають посвідчення водія категорій В, С1, С, D1 або кількох з них, та навички керування транспортними засобами відповідної категорії більше трьох років протягом останнього часу, пройшли перепідготовку за встановленими програмами та склали теоретичний, практичний іспити на право керування транспортними засобами категорії D в територіальному сервісному центрі МВС.
До періоду часу, зазначеного в абзацах першому - третьому цього пункту, не враховується час, протягом якого особа позбавлена права на керування транспортними засобами.
Практичні іспити складаються на транспортних засобах, обладнаних в установленому порядку.
За змістом пункту 16 Порядку №340 посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний, практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС.
Документами, що засвідчують підготовку і перепідготовку водіїв транспортних засобів, є:
свідоцтво про закінчення теоретичної підготовки за встановленою формою згідно з вимогами законодавства (у разі проходження теоретичної підготовки в закладі);
свідоцтво про закінчення практичної підготовки за встановленою формою згідно з вимогами законодавства;
документи про професійну (професійно-технічну) освіту державного зразка за професією водія автотранспортних засобів відповідної категорії (диплом кваліфікованого робітника, свідоцтво про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації), видані закладом, що має ліцензію на провадження освітньої діяльності у сфері професійної (професійно-технічної) освіти.
Відповідно до пункту 25 Порядку №340 обмін посвідчення водія проводиться:
- у разі непридатності його для подальшого користування (зіпсоване, записи не читаються тощо)
- у разі зміни персональних даних власника (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), стать);
- за бажанням власника (з метою уточнення персональних даних латинськими літерами, зміни відцифрованого образу обличчя особи, вилучення відмітки щодо права на керування транспортними засобами лише з автоматичною коробкою передач тощо).
Під час обміну посвідчення водія, отриманого вперше, до закінчення строку його дії особі видається нове посвідчення, яке вважається таким, що видане вперше, із зазначенням строку дії посвідчення, що підлягає обміну.
Відповідно до пункту 25-1 Порядку №340 обмін посвідчення водія, виданого особі вперше, після закінчення строку його дії проводиться без складення іспитів за умови вчинення особою протягом двох років з дня видачі такого посвідчення не більше двох адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та невчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 Кримінального кодексу України.
Відповідно до пункту 27 Порядку №340 посвідчення водія, видане до набрання чинності Законом України від 24 вересня 2008 р. № 586-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", може бути обміняне на нове на умовах проведення обміну, визначених цим Положенням. При цьому в новому посвідченні водія зазначаються категорії:
А1, А - відповідає категорії А;
В1, В - відповідає категорії В;
С1, С - відповідає категорії С;
D1, D - відповідає категорії D;
BЕ - відповідає категоріям В і Е;
C1E, СЕ - відповідає категоріям C і Е;
D1E, DЕ - відповідає категоріям D і Е;
Т - відповідає категорії Трамвай, Тролейбус.
Відповідно до пункту 28 Порядку №340 обмін посвідчення водія, у тому числі виданого вперше, проводиться без складення іспитів, крім випадків, передбачених пунктом 25-1 цього Положення. Під час обміну посвідчення водія працівник територіального сервісного центру МВС перевіряє відомості про особу, яка подає документи, за Єдиним державним реєстром МВС, Єдиним державним демографічним реєстром, відповідними базами даних та державними реєстрами щодо осіб, які перебувають в розшуку, а також осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами або тимчасово обмежених у цьому праві.
За наявності технічної можливості щодо електронної інформаційної взаємодії між МВС та суб`єктами електронної взаємодії така перевірка відомостей про особу проводиться автоматично засобами центральної підсистеми єдиної інформаційної системи МВС або системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів.
Обмін посвідчення водія проводиться незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) на території України особи за умови подання:
- паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або тимчасового посвідчення громадянина України, або посвідки на постійне проживання, або посвідки на тимчасове проживання, або посвідчення біженця, або посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, або посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, чи пред`являння одного із зазначених документів в електронній формі засобами Порталу Дія (у разі відсутності в зазначених документах відомостей про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) на території України - довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, у якій зазначено фактичне місце проживання (для внутрішньо переміщених осіб), або витягу з реєстру територіальної громади про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) або пред`явлення одного із зазначених документів в електронній формі засобами Порталу Дія);
- копії одного з передбачених Податковим кодексом України документів з даними про реєстраційний номер облікової картки платника податків або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта);
- документів, що підтверджують зміну персональних даних особи (у разі потреби);
- дійсної на дату подання документів медичної довідки встановленого зразка, що підтверджує допущення водія до керування транспортними засобами відповідних категорій.
В обміні посвідчення водія відмовляється в разі, коли в поданих особою документах або Єдиному державному демографічному реєстрі відсутні відомості про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) на території України (крім внутрішньо переміщених осіб, які подають довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, у якій зазначено фактичне місце проживання, або пред`являють її відображення в електронній формі засобами Порталу Дія чи витяг із реєстру територіальної громади про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) або пред`являють його відображення в електронній формі засобами Порталу Дія).
Згідно із пунктом 30 особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, або у разі наявності посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту.
Посвідченням водія іноземної держави вважається також посвідчення водія з розпізнавальним знаком "SU" (СРСР), видане в республіках колишнього Союзу РСР.
Судом встановлено, що 19 січня 1978 року ОСОБА_1 було видано посвідчення водія серії НОМЕР_3 з категорією “А”. У подальшому, у зв`язку із втратою зазначеного посвідчення, позивач звернувся до Територіального сервісного центру МВС №6842 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій області із заявою про заміну. Згідно із заявою №2514723636 від 12.12.2024 працівниками ТСЦ №6842 здійснено заміну втраченого посвідчення та видано нове посвідчення водія серії НОМЕР_4 з категоріями “А1” та “А”, терміном дії до 12.12.2054.
Разом із тим суд встановив, що позивач у 1977 році пройшов підготовку в автошколі “ДОСААФ” з категорій “А” та “С”, що підтверджується свідоцтвами серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 та екзаменаційною карткою. Колегія суддів наголошує, що вказані документи є дійсними та повинні братися відповідачем до уваги. Однак відомості про категорію “С” відсутні в Єдиному державному реєстрі МВС та книгах видачі посвідчень водія. 
Суд враховує, що під час розгляду заяви позивача відповідач, Територіальний сервісний центр МВС №6842 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій області (філія ГСЦ МВС), не дослідив питання наявності у позивача права на обмін посвідчення водія з відображенням категорії “С”, а обмежився направленням до Територіального сервісного центру №6841 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій області (філія ГСЦ МВС) за роз`ясненнями. ТСЦ №6841, у свою чергу, надав лише довідкову відповідь щодо інформації, наявної в реєстрах, не приймаючи самостійного рішення по суті заяви.
Таким чином, заява позивача по суті так і не була розглянута компетентним органом із урахуванням усіх поданих документів та обставин справи.
Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод і інтересів позивача від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод і інтересів.
Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Суд враховує, що ТСЦ №6841 та ТСЦ №6842 входять до структури Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій, Тернопільській та Чернівецькій областях (філія ГСЦ МВС), який координує та контролює їх діяльність. Саме працівники цих сервісних центрів розглядали звернення позивача та надавали відповіді щодо обміну посвідчення водія. 
При цьому ТСЦ №6842 фактично не вирішив заяву позивача по суті, а направив його до іншого сервісного центру, тоді як ТСЦ №6841 надав лише інформацію з реєстрів без прийняття рішення щодо заяви. За таких обставин суд дійшов висновку, що саме Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Хмельницькій, Тернопільській та Чернівецькій областях (філія ГСЦ МВС), як орган, до структури якого входять зазначені ТСЦ, повинен розглянути заяву позивача, перевірити надані ним документи та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
З урахуванням зазначеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково та визнати протиправною бездіяльність Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій, Тернопільській, Чернівецькій областях (філія ГСЦ МВС) щодо нерозгляду по суті заяви ОСОБА_1 про відновлення посвідчення водія з відображенням відповідних категорій транспортних засобів та зобов`язати розглянути таку заяву з урахуванням висновків суду.
Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.
За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій, Тернопільській та Чернівецькій областях (філія ГСЦ МВС) залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.