КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2026 року м. Кропивницький Справа № 580/837/26
провадження № 2-іс/340/7/26 
Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Притули К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Черкаського окружного адміністративного суду (бульвар Шевченка, 117, м. Черкаси, 18002, код ЄДРПОУ 35158674) до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (проспект Хіміків, 50, м. Черкаси, Черкаська область, 18028, код ЄДРПОУ 43315602) про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:
Черкаський окружний адміністративний суд звернувся до суду з позовом, обґрунтованим протиправністю стягнення з нього виконавчого збору у виконавчому провадженні №79997225.
Позивач зазначає, що рішення суду, на виконання якого відкрито виконавче провадження, підлягає виконанню за рахунок коштів окремої бюджетної програми КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя». Тому відповідно до пункту 3 частини п`ятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягненню не підлягає.
Ухвалою суду від 24 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою від 31 березня 2026 року продовжено процесуальний строк розгляду справи.
Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти задоволення позову. Вказав, що одночасне з відкриттям виконавчого провадження винесення постанови про стягнення виконавчого збору є обов`язком державного виконавця. На думку відповідача, виконавчий документ має немайновий характер, рішення до відкриття виконавчого провадження повністю не виконано, тому підстави для звільнення боржника від сплати виконавчого збору відсутні.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 липня 2022 року у справі №580/11415/21 зобов`язано Черкаський окружний адміністративний суд нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , судді Черкаського окружного адміністративного суду, суддівську винагороду за період з 18 квітня 2020 року до 27 серпня 2020 року на підставі частини другої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», без застосування обмеження, встановленого статтею 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», з урахуванням виплачених у цей період сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.
19 травня 2023 року Кіровоградським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №580/11415/21.
На виконання судового рішення Черкаський окружний адміністративний суд у період із грудня 2023 року до березня 2024 року виплатив ОСОБА_1 7240 грн за рахунок додаткових асигнувань, виділених Державною судовою адміністрацією України за бюджетною програмою КПКВК 0501150.
З метою повного виконання рішення позивач неодноразово звертався до Державної судової адміністрації України щодо виділення додаткових асигнувань у сумі 196318,15 грн за бюджетною програмою КПКВК 0501150, зокрема листами від 06 травня 2025 року №04-25/7768/25, від 20 червня 2025 року №04-25/10776/25, від 08 вересня 2025 року №04-25/15826/25, від 17 жовтня 2025 року №04-25/17860/25 та від 06 січня 2026 року №04-25/148/26.
Державна судова адміністрація України у відповідях повідомляла про відсутність додаткових асигнувань за відповідною бюджетною програмою.
14 січня 2026 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Вельган Оксаною Василівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №79997225 з примусового виконання виконавчого листа №580/11415/21.
Того ж дня головним державним виконавцем винесено постанову про стягнення з Черкаського окружного адміністративного суду виконавчого збору в сумі 34588 грн.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить із такого.
Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і сукупністю дій визначених законом органів та осіб, спрямованих на примусове виконання рішень.
Частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня із дня надходження виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
За змістом частин першої та третьої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір є збором, що справляється за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби та стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується у розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника — юридичної особи.
Водночас частиною п`ятою статті 27 Закону №1404-VIII визначено випадки, у яких виконавчий збір не стягується.
Згідно з пунктом 3 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
Отже, передбачений частиною четвертою статті 27 Закону №1404-VIII обов`язок державного виконавця винести постанову про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження не є безумовним. До прийняття такої постанови державний виконавець повинен перевірити, чи передбачає примусове виконання конкретного рішення справляння виконавчого збору та чи не належить воно до випадків, визначених частинами п`ятою та дев`ятою статті 27 Закону №1404-VIII.
Закон України від 05 червня 2012 року №4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та особливості їх виконання.
Частиною першою статті 2 Закону №4901-VI передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган, державне підприємство, установа або організація.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону №4901-VI виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, здійснюється у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених Законом №4901-VI.
Черкаський окружний адміністративний суд є державним органом, фінансування якого відповідно до статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
У головного розпорядника бюджетних коштів — Державної судової адміністрації України — передбачена окрема бюджетна програма КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя».
Рішення у справі №580/11415/21 покладає на державний орган обов`язок нарахувати та виплатити суддівську винагороду, тобто вчинити дії безпосередньо щодо майна — бюджетних коштів.
Матеріалами справи підтверджено, що часткове виконання цього рішення вже здійснювалося саме за рахунок додаткових асигнувань за бюджетною програмою КПКВК 0501150. Подальше виконання також пов`язувалося з виділенням коштів за цією програмою, про що свідчать неодноразові звернення позивача до Державної судової адміністрації України та відповіді про відсутність додаткових асигнувань.
Таким чином, виконання рішення у справі №580/11415/21 здійснюється за рахунок коштів окремої бюджетної програми, призначеної для виконання судових рішень на користь суддів, а тому на спірні правовідносини поширюється пункт 3 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII.
Доводи відповідача про те, що виконавчий документ має немайновий характер та не містить визначеної до стягнення суми, не змінюють цього висновку.
Пункт 3 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII пов`язує звільнення від виконавчого збору із джерелом коштів, за рахунок яких здійснюється виконання рішення, а не зі способом захисту, застосованим судом у резолютивній частині рішення.
Закон №4901-VI прямо поширюється не лише на рішення про стягнення коштів, а й на рішення про зобов`язання державного органу вчинити певні дії щодо майна. Зобов`язання нарахувати та виплатити суддівську винагороду є саме таким рішенням.
Протилежне тлумачення призводило б до необґрунтованої різниці у застосуванні пункту 3 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII залежно виключно від формулювання способу судового захисту — «стягнути» або «нарахувати та виплатити», хоча в обох випадках джерелом виконання є та сама бюджетна програма.
Часткове виконання судового рішення до відкриття виконавчого провадження та відсутність бюджетних асигнувань самі по собі не є окремими підставами для звільнення від виконавчого збору. Водночас ці обставини підтверджують, що виконання рішення фактично здійснювалося та надалі могло здійснюватися лише за рахунок коштів бюджетної програми КПКВК 0501150.
Скасування постанови про стягнення виконавчого збору не звільняє позивача від обов`язку повністю виконати рішення у справі №580/11415/21, не припиняє виконавчого провадження №79997225 та не обмежує права стягувача.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.
Відповідач не довів наявності правових підстав для стягнення виконавчого збору всупереч прямому припису пункту 3 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII.
Отже, постанова головного державного виконавця від 14 січня 2026 року про стягнення виконавчого збору в сумі 34588 грн у виконавчому провадженні №79997225 є протиправною та підлягає скасуванню.
Оскільки позивач є суб`єктом владних повноважень, а витрати, пов`язані із залученням свідків або проведенням експертиз, ним не понесені, підстави для розподілу судових витрат відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.
Керуючись статтями 2, 72– 77, 90, 139, 241–246, 250, 255, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Черкаського окружного адміністративного суду (бульвар Шевченка, 117, м. Черкаси, 18002, код ЄДРПОУ 35158674) до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (проспект Хіміків, 50, м. Черкаси, Черкаська область, 18028, код ЄДРПОУ 43315602) про визнання протиправною та скасування постанови — задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Вельган Оксани Василівни від 14 січня 2026 року про стягнення з Черкаського окружного адміністративного суду виконавчого збору в сумі 34588 (тридцять чотири тисячі п`ятсот вісімдесят вісім) гривень у виконавчому провадженні №79997225.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів із дня складення повного судового рішення.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду К.М. ПРИТУЛА