ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 серпня 2026 року справа №200/9793/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2026 року у справі № 200/9793/25 (головуючий І інстанції Голошивець І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення №057250006159 від 05.12.2025 року та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення №057250006159 від 05.12.2025 року та зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.11.2025 року він звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05.12.2025 року №057250006159 йому було відмовлено в призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу роботи (25 років) на підземних роботах. Позивач зауважив, що відмова відповідача у призначенні пенсії є протиправною, оскільки ґрунтується на безпідставному незарахуванні до пільгового стажу періодів роботи, які підтверджені належними документами та даними державних реєстрів. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2026 року у справі № 200/9793/25 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №057250006159 від 05.12.2025 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.11.2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із зарахуванням при повторному розгляді вказаної заяви до його пільгового стажу роботи за Списком №1 та за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202: з 09.09.2024 по 30.09.2024 року та з 05.12.2024 по 27.11.2025 року, та стаж роботи набутий у Республіці Польща з 07.06.2018 по 07.06.2019 року, з 10.09.2019 по 18.05.2020 року у полуторному розмірі, з урахуванням висновків суду по цій справі. Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обґрунтовано відзив на позовну заяву. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач – ОСОБА_1 , є громадянином України, про що свідчить наявна копія в матеріалах справи паспорту з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 орган що видав 1237 дата видачі 28.10.2024 року.
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області– в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.
Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, 27.11.2025 позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
За принципом екстериторіальності, заяву позивача про призначення пенсії було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, що підтверджується позовною заявою, відзивом на позовну заяву та насамперед рішенням про відмову в призначенні пенсії №057250006159 від 05.12.2025. 
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії рішення про відмову в призначенні пенсії, прийнятому відповідачем від 05.12.2025 №057250006159, зазначене наступне: - “Відмова про призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 . Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 27.11.2025р. Вік заявника на дату звернення – 46 років. Відповідно до вимог частини 3 статті 114 Закону №1058-IV працівники безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничо - рятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень) за умовами, якщо вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV пенсії за віком на пільгових умовах призначаються працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту (10 років), але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону №1058-IV: чоловікам - на 1 рік за кожен рік такої роботи. Відповідно до Постанови № 1931-XII видано роз`яснення від 20.01.1992 №8 “Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, яким встановлено, що працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземного та в металургії роботи із зарахуванням до нього: кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці; кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців. Тривалість пільгового стажу за розрахунком для визначення права, обчисленого згідно з частиною 3 статті 114 Закону №1058-IV, становить 22 роки 01 місяць 13 днів, у тому числі: за провідними професіями - 14 років 05 місяців 23 дні, з урахуванням кратності (1 рік 3 місяці за кожен рік такої роботи) - 18 років 01 місяць 06 днів; згідно із Постановою Кабінету Міністрів від 31.03.1994 №202 - 03 роки 10 місяців 7 днів, період навчання за фахом - 00 років 02 місяці. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами страхового стажу та до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, зараховано всі періоди роботи. Звертаємо увагу, що за даними, в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявний пільговий стаж протягом 2024-2025 років, однак відсутня довідка згідно додатку N 5 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993р. Для зарахування періодів роботи до пільгового стажу за вище зазначений період необхідно надати: довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана підприємством, установою, організацією відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, затвердженого постановою КМУ №637 від 12.08.1993 р; (у довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка). Висновок: відмовити в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч.3 ст.114 “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку з відсутністю необхідної кількості стажу на підземних гірничих роботах.”.
Позивач звертаючись з даним адміністративним позовом просив суд: - визнати протиправним та скасувати рішення від 05.12.2025 року № 057250006159 Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, про відмову в призначенні пенсії позивачу з 27.11.2025 року; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, зарахувати позивачу до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” набутого у Республіці Польща з 07.06.2018 по 07.06.2019, з 10.09.2019 по 18.05.2020 у полуторному розмірі, та стаж роботи на провідній професії з 05.12.2024 по 31.10.2025; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, призначити позивачу пенсію відповідно до ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 27.11.2025 року.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд першої інстанції дійшов наступних висновків.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.
Відповідно до положень абз. 1 п. 2 розд. ХV “Прикінцеві положення” Закону № 1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Згідно з приписами абз. 3 п. 2 розд. ХV “Прикінцеві положення” Закону № 1058-IV, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає ст. 114 Закону № 1058-IV.
З оскаржуваного рішення №057250006159 від 05.12.2025 року вбачається, що підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах стала відсутність у нього на момент звернення передбаченого ч.3 ст.114 Закону № 1058-IV пільгового стажу на підземних роботах 25 років. 
Положеннями ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік.
Відповідно до частини п`ятої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Згідно з частиною першою статті 14 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.
Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ внесено зміни до Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, яким доповнено пункт 16 цих положень абзацом наступного змісту: “Положення Закону України “Про пенсійне забезпечення” застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії”.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що право на пенсію незалежно від віку мають, зокрема працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років.
18.11.2005 року Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).
Відповідно до п. 2 Порядку № 383, під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Згідно з п. 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року. 
Судом установлено, що посади, на яких працював позивач у спірні періоди, віднесені до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинними у вказані періоди роботи позивача (постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461).
31.03.1994 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 202 “Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років” (далі - Постанова КМУ № 202).
До розділу І “Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт” Постанови КМУ № 202 так само включені усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).
Порядок підтвердження стажу роботи регулюється положеннями ст.62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ “Про пенсійне забезпечення” (далі - Закон № 1788-ХІІ).
Згідно з приписами ст. 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637).
Відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з вимогами п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За приписами п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до положень пп. 2 п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.
Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.
Водночас, надання уточнюючої довідки підприємства, установи, організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності необхідних записів у трудовій книжці, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.
Слід зазначити, що у відповідності до приписів ч.1 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Відповідачем підтверджується (відзив на позовну заяву, спірне рішення від 05.12.2025 року, копія довідки форми РС-право) наявність пільгового стажу у позивача у наступних розрахунках: “Тривалість пільгового стажу за розрахунком для визначення права, обчисленого згідно з частиною 3 статті 114 Закону №1058-IV, становить 22 роки 01 місяць 13 днів, у тому числі: за провідними професіями - 14 років 05 місяців 23 дні, з урахуванням кратності (1 рік 3 місяці за кожен рік такої роботи) - 18 років 01 місяць 06 днів; згідно із Постановою Кабінету Міністрів від 31.03.1994 №202 - 03 роки 10 місяців 7 днів, період навчання за фахом - 00 років 02 місяці.”.
Щодо позовних вимог позивача в частині, в якій він просить зарахувати до його пільгового стажу на підземних роботах за постановою КМУ №202 період роботи з 05.12.2024 по 31.10.2025 року, суд зазначає наступне.
З наявної в матеріалах справи копії вкладишу до трудової книжки серії НОМЕР_2 позивача виданого замість трудової книжки, суд встановив, що позивач був прийнятий на роботу гірником очисного забою 5-го розряду з повним робочим днем у шахті до ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” ВСП “Шахтоуправління імені Героїв космосу” з 09.09.2024 року, номер запису 34 сторінка 22, в якій у нижній її частині зазначено – “Працює по теперішній час” та міститься прямокутний штамп даного підприємства в якому зазначене, що дане робоче місце атестовано підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно списку 1 Наказ №889.
В свою чергу, з довідки форми РС-право станом на 27.11.2025 року суд встановив, що відповідач зарахував позивачу до його пільгового стажу період з 01.10.2024 по 04.12.2024 року, однак періоди з 01.09.2024 по 30.09.2024 року та з 05.12.2024 по 31.10.2025 року зарахував тільки до страхового стажу.
З наявної в матеріалах справи копії довідки форми ОК-5 суд встановив, що по позивачу страхувальником сплачувалися страхові внески за кодом підстави для обліку спецстажу – ЗП3014А2 за період з 09.09.2024 по 30.11.2025 року 
В свою чергу, код підстав для обліку спецстажу ЗПЗ014А2 застосовується для працівників провідних професій: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.
В даному випадку, відповідач не зараховуючи позивачу до його пільгового стажу як за Списком №1 так і у відповідності до постанови КМУ №202 зазначив у спірному рішенні – “Звертаємо увагу, що за даними, в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявний пільговий стаж протягом 2024-2025 років, однак відсутня довідка згідно додатку N 5 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993р. Для зарахування періодів роботи до пільгового стажу за вище зазначений період необхідно надати: довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана підприємством, установою, організацією відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, затвердженого постановою КМУ №637 від 12.08.1993 р; (у довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка).”.
Суд не може погодитися із зазначеним, оскільки наявними доказами підтверджується виконання позивачем робіт передбачених Списком №1 та постановою КМУ №202, з урахуванням наведеного позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до його пільгового стажу за Списком №1 та до пільгового стажу на провідній роботі, який дає право на призначення пенсії за ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на провідній професії з 09.09.2024 по 30.09.2024 року та з 05.12.2024 по 27.11.2025 року (станом на дату подання заяви про призначення пенсії).
Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” стажу набутого у Республіці Польща з 07.06.2018 по 07.06.2019, з 10.09.2019 по 18.05.2020 у полуторному розмірі, суд зазначає наступне. 
Відповідно до частини другої статті 4 Закону № 1058, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
18 травня 2012 року укладена Угода між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення (далі Угода 2012 року), яка ратифікована Законом України від 05 вересня 2013 року № 458-VІІ “Про ратифікацію Угоди між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення” і набрала чинності 01 січня 2014 року.
За визначенням, наведеним в пункті 1 статті 1 Угоди 2012 року:
(1) “законодавство” закони та інші нормативно-правові акти, які регулюють види соціального забезпечення, згадані у статті 2,
(2) “компетентний орган”: 1) в Україні спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики; 2) в Республіці Польща міністр, відповідальний за соціальне забезпечення;
(3) “компетентна установа” установа, відповідальна за застосування законодавства,
(7) “страховий стаж” періоди сплати страхових внесків, періоди роботи за наймом або самостійної трудової діяльності, визначені або визнані такими законодавством, згідно з яким вони накопичені, а також періоди, прирівняні до них, відповідно до законодавства Договірної Сторони,
(8) “застрахований” особа, яка є або була застрахована, відповідно до законодавства Договірної Сторони,
(9) “допомога” пенсія та інші види грошової допомоги, передбачені законодавством Договірної Сторони, з урахуванням усіх доплат, надбавок та підвищень, які стосуються цих виплат.
Відповідно до пункту 2 статті 1 Угоди 2012 року інші терміни, які використовуються у цій Угоді, мають значення, надане їм законодавством кожної із Договірних Сторін.
Стаття 2 Угоди 2012 року визначає сферу її застосування.
Згідно із пунктом 1 статті 2 Угоди 2012 року ця Угода застосовується стосовно України до законодавства щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування, що стосується, зокрема пенсії за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника, за вислугу років відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
Відповідно до статті 6 Угоди 2012 року, якщо статтями 7 і 8 цієї Угоди не передбачено інше, на особу, яка підпадає під дію цієї Угоди, поширюється законодавство тієї Договірної Сторони, на території якої вона здійснює трудову діяльність.
Статтями 12-16 Угоди 2012 врегульовані питання пенсійного забезпечення.
Відповідно до частини першої статті 12 Угоди 2012 року, якщо законодавство однієї Договірної Сторони ставить в залежність набуття, збереження або поновлення права на пенсію від набуття страхового стажу, то компетентна установа цієї Договірної Сторони враховує, у необхідному обсязі, страховий стаж, набутий відповідно до законодавства іншої Договірної Сторони так, ніби цей страховий стаж набутий відповідно до законодавства, яке вона застосовує, за умови, що цей стаж не співпадає.
Якщо законодавство однієї Договірної Сторони ставить в залежність отримання права на пенсію від набуття страхового стажу у професії, на яку поширюється страхування, що функціонує в спеціальній системі, або від виконання певної трудової діяльності, то страховий стаж, набутий в цій професії або при виконанні такої трудової діяльності відповідно до законодавства іншої Договірної Сторони, підсумовується при призначенні пенсії (частина друга статті 12 Угоди 2012 року).
Якщо, після підсумовування, відповідно до пункту 1, застрахована особа не набуває права на пенсію, компетентна установа Договірної Сторони враховує страховий стаж, набутий в третій державі, з якою обидві Договірні Сторони зв`язані міжнародною угодою, яка передбачає підсумовування страхового стажу (частина третя статті 12 Угоди 2012 року).
Довідки та документи, видані компетентними органами, компетентними установами та установами зв`язку однієї Договірної Сторони визнаються компетентними органами, установами зв`язку та компетентними установами іншої Договірної Сторони (пункт 2 статті 20 Угоди 2012 року).
18 травня 2012 року між компетентними органами України та Республіки Польща відповідно до пункту 1 статті 20 Угоди 2012 року укладено Адміністративний договір щодо застосування Угоди між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення (далі Адміністративній договір), який набрав чинності 01 січня 2014 року.
Стаття 1 Адміністративного договору визначає установи зв`язку, про які йдеться у пункті 2 статті 20 Угоди, такими установами є:
(1) в Україні, зокрема: 1) Міністерство соціальної політики України з питань застосування положень частини ІІ Угоди; 5) Пенсійний фонд України з питань призначення та виплати пенсій,
(2) в Республіці Польща, зокрема: 1) Установа соціального страхування, Центральний офіс у Варшаві у сфері застосування законодавства про соціальне страхування, за виключенням соціального страхування аграріїв.
Згідно із пунктом 2 статті 2 Адміністративного договору, установи зв`язку, вказані у пункті 1, погоджують спільні процедури та двомовні формуляри, необхідні для застосування Угоди та цього Адміністративного договору.
Стаття 3 Адміністративного договору визначає компетентні установи, про які йдеться у пункті 2 статті 20 Угоди, якими є:
(1) в Україні, зокрема: 4) Пенсійний фонд України з питань призначення та виплати пенсій, (2) в Республіці Польща, зокрема: 1) Установа соціального страхування у сфері застосування законодавства про соціальне страхування, за виключенням соціального страхування аграріїв.
Відповідно до пункту 1 статті 4 Адміністративного договору, якщо законодавство однієї з Договірних Сторін застосовується згідно із положеннями частини ІІ Угоди, компетентна установа цієї Договірної Сторони, визначена у пункті 2, на запит роботодавця або самозайнятої особи, видає довідку, яка підтверджує, що найманий працівник або самозайнята особа підпадає під дію цього законодавства, з визначенням терміну дії такої довідки. Ця довідка є доказом того, що найманий працівник або самозайнята особа не підпадають під дію законодавства іншої Договірної Сторони.
Згідно із пунктом 2 статті 4 Адміністративного договору довідка, про яку йдеться у пункті 1, видається:
(1) в Україні - Міністерством соціальної політики України або визначеною ним компетентною установою;
(2) в Республіці Польща - Установою соціального страхування у сфері застосування законодавства про соціальне страхування, за виключенням соціального страхування аграріїв.
Відповідно до пункту 3 статті 3 Адміністративного договору компетентна установа Договірної Сторони, що видає довідку, про яку йдеться в пункті 1, надає копію цієї довідки найманому працівнику або самозайнятій особі, а також роботодавцеві найманого працівника та установі зв`язку, або компетентній установі іншої Договірної Сторони.
За правилами пункту 1 статті 6 Адміністративного договору, компетентна установа Договірної Сторони, яка отримує заяву про допомогу, що надається відповідно до законодавства іншої Договірної Сторони, згідно із статтею 24 Угоди, на відповідному формулярі надсилає запит до компетентної установи іншої Договірної Сторони разом з усіма наявними документами та інформацією, які необхідні компетентній установі іншої Договірної Сторони для визначення прав заявника.
Згідно з пунктом 2 статті 6 Адміністративного договору, компетентні установи обох Договірних Сторін з використанням відповідних формулярів здійснюють невідкладний обмін наявними документами та інформацією, необхідними для ухвалення остаточного рішення щодо заяви про виплати, а також інформують одна одну щодо всіх обставин, що мають значення для права, розміру та виплати допомоги.
Компетентна установа Договірної Сторони, якій було подано заяву про допомогу, перевіряє відомості щодо заявника та членів його сім`ї. Види інформації, яка перевіряється, погоджують установи зв`язку обох Договірних Сторін (пункт 4 статті 6 Адміністративного договору).
Протоколом робочої зустрічі представників Пенсійного фонду України та Установи соціального страхування Республіки Польща (ZUS) від 05 лютого 2014 року, на виконання пункту 2 статті 2 Адміністративного договору погоджено двомовні формуляри стосовно пенсійного забезпечення для співпраці при реалізації положень Угоди:
для Української Сторони UA-PL5, UA-PL6, UA-PL8, UA-PL9, UA-PL10 та UA-PL12;
для Польської Сторони PL-UA5, PL-UA6, PL-UA7, PL-UA11, PL-UA12 та PL-UA13.
Зразки формулярів додані до Протоколу.
Для цілей реалізації Угоди 2012 року визначено:
для Української Сторони: з питань призначення пенсій Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області; з питань виплати пенсій та допомоги на поховання Пенсійний фонд України;
для Польської Сторони Відділення Фонду соціального страхування у Жешові.
Бланки формулярів зв`язку відповідно до Угоди 2012 року оприлюднені на офіційному веб-сайті Пенсійного фонду України (https://www.pfu.gov.ua/25361-blanky-formulyariv-zv-yazku-vidpovidno-do-ugody-mizh-ukrayinoyu-ta-respublikoyu-polshha-pro-sotsialne-zabezpechennya/).
Проаналізувавши зміст цих форм, суд зазначає таке.
Форма UA-PL5 Формуляр зв`язку - заповнюється і надсилається компетентною установою; форма UA-PL6 Довідка про страховий стаж у Польщі - заповнюється і надсилається компетентною установою; форма UA-PL6 Підтвердження страхового стажу в Україні (статті 12 і 13 Угоди) - заповнюється і надсилається компетентною установою; форма UA-PL7 Заява про призначення пенсії - заповнюється заявником; форма UA-PL8 Заява на отримання польської пенсії за віком за інвалідністю - заповнюється заявником і компетентною установою; форма UA-PL9 Заява на отримання польської пенсії по втраті годувальника - заповнюється заявником і компетентною установою; форма UA-PL10 Заява про виплату польської допомоги на поховання - заповнюється заявником; форма UA-PL11 Заява щодо виплати допомоги на поховання - заповнюється заявником; форма UA-PL12 Статистичні дані щодо допомоги виплаченої отримувачам, які проживають в Україні у … році - заповнюється компетентною установою; форма UA-PL12 Статистичні дані щодо допомоги, виплаченої отримувачам, які проживають в Польщі у … році - заповнюється компетентною установою; форма UA-PL13 Заява формуляр для поновлення виплати раніше призначеної пенсії - заповнюється заявником.
При цьому, форма UA-PL5 формуляр зв`язку призначений для передачі заяви на пенсію; передачу інформації/формулярів/документів; запитів щодо інформації/формулярів/документів; нагадування про запит. Ця форма заповнюється і надсилається компетентною установою України відповідній компетентній установі Республіки Польща.
З наявних в матеріалах справи копій доказів суд встановив, що позивач працював у Республіці Польща на ТОВ “Hydromel” на посаді підземного гірничого робітника у режимі повної зайнятості з 07.06.2018 по 07.06.2019 року та з 10.09.2019 по 18.05.2020 року, що підтверджується переліком робочих змін під землею, довідками про працевлаштування та заробітну плату наданих підприємством та наданими в якості доказів позивачем вже з урахуванням їх перекладу з польської мови на українську та засвідчених приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу.
Окрім цього, позивачем було надано копію формуляра зв`язку PL-UA 5.
Слід зауважити, що усі вищеперелічені документи були в наявності у відповідача, оскільки на вимогу суду ним була надана копія пенсійної справи позивача, наявність яких судом й було встановлено.
В свою чергу, відповідач відмовляючи у зарахуванні періоду роботи позивача на території Республіка Польща зазначив у своєму відзиві: - “Слід зазначити, що в Україні для зарахування страхового стажу набутого за кордоном в державах, з якими укладено двосторонні угоди за пропорційним принципом, відбувається на підставі формулярів про підтвердження наявного стажу, які видає інша сторона за запитом Пенсійного фонду України. Так, питання пенсійного забезпечення громадян України, які працювали або продовжують працювати на території Республіки Польща, регулюється Угодою між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення, яка набрала чинності з 01.01.2014. Угода поширюється на такі види державного пенсійного забезпечення громадян: пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Документ передбачає пропорційний принцип обчислення пенсій. Він полягає в тому, що кожна зі сторін сплачує за страховий стаж, набутий виключно на її території. Водночас кожна держава призначатиме та виплачуватиме пенсію за набутий на її території страховий стаж тривалістю не менше 12 місяців. Для громадян, які не набули достатнього для призначення того чи іншого виду пенсії страхового стажу в Україні, при визначенні права на пенсію згідно з українським законодавством може бути врахований стаж, набутий на території Польщі за умови його підтвердження відповідними компетентними органами. При визначенні права на пенсійне забезпечення враховується також стаж, набутий особою до набрання зазначеною Угодою чинності. Водночас, як вище зазначалось, до заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах додається довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній видана підприємством, установою, організацією відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (Додаток № 5).”.
Тобто, підставою відмови слугувала відсутність довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній видана підприємством, установою, організацією відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993.
Слід зазначити, що в довідці про перелік робочих змін під землею виданою підприємством на якому працював позивач підземним гірничим робітником у періоди з 07.06.2018 по 07.06.2019 та з 10.09.2019 по 18.05.2020 року в примітці зазначено: - “Список робочих змін було складено на підставі додатків № 1 і № 2 до Розпорядження Міністра економіки від 31.03.2008 р. (З.В. № 72 п. 423) щодо способу обліку роботодавцями періодів роботи на посадах, на яких періоди гірничої праці зараховуються в півтораразовому розмірі при визначенні права на гірничу пенсію, а також на деяких інших посадах. Розпорядження Міністра праці та соціальної політики від 23 грудня 1994 року п. 8 додаток № 3. Повідомляємо, що Підприємство ТОВ “Hydromel” виконує гірничі роботи на користь шахт, визначених у ст. 50с абз. 1 п. 1-3 Закону від 17.12.1998 р. про пенсії та ренти з Фонду соціального страхування, а також визначених у ст. 50d абз. 1 п. 1 згаданого закону. Підприємство ТОВ “Hydromel” має повноваження видавати працівникам довідки, що підтверджують виконання гірничих робіт. Працівники підлягають обов`язковому обліку робочого часу, обліку спусків і підйомів згідно з наказами директора шахти щодо обліку робочого часу, а також обліку спусків у шахту і підйомів із шахти працівників шахти та працівників сторонніх фірм.”.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, зарахувати до його стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” набутого у Республіці Польща з 07.06.2018 по 07.06.2019, з 10.09.2019 по 18.05.2020 у полуторному розмірі підлягають задоволенню. 
Суд зауважує, що рішення суб`єкта владних повноважень мають ґрунтуватися на оцінці всіх фактичних обставин, що мають значення для об`єктивного вирішення питання в межах дискреційних повноважень такого суб`єкта. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати, як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо. При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а за конкретними обставинами.
Підсумовуючи все вищенаведене та встановлене при розгляді справи, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.
Таким чином, приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу від 05.12.2025 №057250006159, прийнято не на підставі Конституції та законодавства України, а отже підлягає скасуванню. 
Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити йому пенсію відповідно до ч.3 ст.114 Закону України №1058-ІV з 27.11.2025 року, суд зауважує, що відповідач ще не зарахував позивачу спірні періоди його роботи які були предметом розгляду даних спірних правовідносин з урахуванням висновків суду, отже дана вимога є передчасною та задоволенню не підлягає.
З огляду на визнання протиправним та скасування спірного рішення, належним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 на отримання обґрунтованого та вмотивованого рішення за його заяви є зобов`язання відповідача повторно розглянути дану заяву та вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням висновків суду.
Такий висновок щодо способу захисту узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 22.12.2020 по справі №461/4544/18 та Великої Палати Верховного Суду у постанові від 06.11.2019 по справі №509/1350/17. 
Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі “Чахал проти Об`єднаного Королівства” (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Афанасьєв проти України” від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.
Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд першої інстанції дійшов висновку за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №057250006159 від 05.12.2025 року про відмову в призначенні пенсії позивачу та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 27.11.2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із зарахуванням при повторному розгляді вказаної заяви до його пільгового стажу роботи за Списком №1 та за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202: з 09.09.2024 по 30.09.2024 року та з 05.12.2024 по 27.11.2025 року, та стаж роботи набутий у Республіці Польща з 07.06.2018 по 07.06.2019 року, з 10.09.2019 по 18.05.2020 року у полуторному розмірі, з урахуванням висновків суду по цій справі.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову. 
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2026 року у справі № 200/9793/25 - залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2026 року у справі № 200/9793/25 - залишити без змін. 
Повне судове рішення складено 13 серпня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін 

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв