Справа № 758/7253/24 
Категорія 35 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2026 року        місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участі секретаря судового засідання Мельниченко К.Б., представника позивача Герасимчук Д.С., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

У С Т А Н О В И В :

У провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» (надалі за текстом – позивач) до ОСОБА_1 (надалі за текстом – відповідач), про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язків щодо оплати наданих комунальних послуг, у зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за комунальні послуги з приводу нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 (надалі за текстом – квартира) у сумі 24724,01 грн., з яких: 21435,45 грн. основного боргу, 2546,53 грн інфляційних втрат, 742,03 грн 3% річних (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).
Відповідач заперечує проти позову виходячи з наступного:
- розрахунки позивача не є належними доказами наявності заборгованості;
- позивач не надає житлово-комунальних послуг;
- позивач не допускає відповідача для перевірки показів лічильників;
- позивачем порушено обов`язок з укладення договору з відповідачем.
Ухвалою від 12.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
08.07.2024 до суду від відповідача надійшов відзив.
Ухвалою від 11.11.2024 призначено судове засідання для розгляду справи.
12.09.2025 до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява (заява про збільшення позовних вимог).
26.11.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на уточнену позовну заяву.
Ухвалою від 03.03.2026 відмовлено у прийнятті до розгляду заяву про збільшення позовних вимог; залишено відзив без розгляду; позовну заяву залишено без руху.
25.03.2026 від позивача надійшла заява про усунення недоліків (заява про зменшення позовних вимог).
Ухвалою від 25.03.2026 продовжено розгляд справи та призначено судове засідання.
19.04.2026 до суду від відповідача надійшли пояснення.
14.05.2026 до суду від позивача надійшли пояснення.
У судовому засіданні 01.07.2026 взяли участь представник позивача та відповідач.
За наслідками розгляду заяви позивача про зменшення позовних вимог від 25.03.2026 з 27725,00 до 24724,01 грн, судом прийнято зазначену заяву до розгляду.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача підтримав позовні вимоги, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив.
Суд, керуючись приписами ч.1 ст. 244 ЦПК України суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення оголосивши дату та час його проголошення.
Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд встановив наступне.
Позивач прийняв в управління та експлуатаційне обслуговування будинок за адресою квартири, що підтверджується актом прийому-передачі житлового комплексу або його частини для утримання та експлуатаційного обслуговування від 09.01.2018.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 382323627 від 11.06.2024 року власником квартири є відповідач. Загальна площа квартири 41,7 кв.м.
Між сторонами укладено Угоду про надання послуг з централізованого опалення, постачання води та Угоду про надання приміщення для виконання ремонтно-оздоблювальних робіт №13/80 (кв. АДРЕСА_2 ) від 10.07.2018 відповідно до п. 1. якої Сторона 1 надає Стороні 2 послуги но технічно-санітарному обслуговуванню будинку та прибудинкової території (далі Об`єкт), забезпечує функціонування загального майна будинку, забезпечує постачання тепловоїенергії, електро-, водопостачання та водовідведення до приміщення квартири, де будуть відбуватись ремонтно-оздоблювальні роботи.
Згідно з п. 2 Угоди Сторона 2 відшкодовує витрати за технічно-санітарне обслуговування даного Об`єкту із розрахунку витрат на 1 кв. м загальної площі квартири, що становить 8,85 грн./кв.м та витрати за електро-, тепло-, водопостачання та водовідведення відповідно до фактичних показників індивідуальних та загально-будинкових приладів обліку, що нараховуються за діючими тарифами.
У п. 3 Угоди визначено, що Сторона 2 зобов`язується своєчасно сплачувати Стороні 1 рахунки за послуги, обумовленими у п. 1 даної Угоди, в безготівковій формі. Плата вноситься на розрахунковий рахунок Сторони 1, не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим.
У п. 7 Угоди сторони дійшли згоди, що угода дії до дати отримання стороною-2 права власності на об`єкт. З дати отримання стороною 2 права власності на об`єкт чинності набирає укладений сторонами Договір про утримання будинку і прибудинкової території.
Позивачем здійснено розрахунок основного боргу у сумі 21 435,45 грн за період з 01.01.2019 по 01.01.2026 наступним чином: 
- з 01.01.2019 по 31.12.2020 – тариф на утримання становив 8,85 грн/м2; площа квартири Відповідача – 41,7 м2; щомісячна сума нарахування: 8,85 х 41,70 = 369,05 грн;
- з 01.01.2021 по 31.05.2023 – тариф на утримання становив 10,89 грн/м2; щомісячна сума нарахування: 10,89 х 41,70 = 454,11 грн;
- з 01.06.2023 по 31.05.2024 – тариф на утримання становив 12,72 грн/м2; щомісячна сума нарахування: 12,72 х 41,70 = 530,42 грн;
- з 01.06.2024 по 31.12.2024 – тариф на утримання становив 15,57 грн/м2; щомісячна сума нарахування: 15,57 х 41,70 = 649,27 грн;
- з 01.01.2025 по 01.01.2026 – тариф на утримання становив 18,00 грн/м2; щомісячна сума нарахування: 18,00 х 41,70 = 750,60 грн.
За змістом складової тарифу на послуги з утримання будинку та прибудинкової території в будинку по адресі місцезнаходження квартири входить перелік з 22 послуг.
Відповідно до квитанції станом на травень 2024 у відповідача наявна заборгованість з послуги утримання будинку у сумі 9714,53 грн та комунальних послуг у сумі 929,12 грн.
Відповідно до квитанції станом на червень 2024 у відповідача наявна заборгованість з послуги утримання будинку у сумі 10363,80 грн та комунальних послуг у сумі 929,12 грн.
Відповідно до квитанції станом на липень 2025 у відповідача наявна заборгованість з послуги утримання будинку у сумі 18861,95 грн, опалення та ГВП у сумі 893,78 грн та комунальних послуг у сумі 929,12 грн.
Згідно розрахунку позивача у відповідача:
- станом на лютий 2026 року наявна заборгованість у сумі 24192,89 грн з квартплати за період січень 2019 – лютий 2026 з урахуванням часткових оплат з боку відповідача;
- станом на травень 2024 наявна заборгованість у сумі 929,12 грн з електроенергії за період вересень 2019 – травень 2024 з урахуванням часткових оплат з боку відповідача;
- станом на березень 2026 наявна заборгованість у сумі 238,75 грн з опалення за період січень 2019 – березень 2026 з урахуванням часткових оплат з боку відповідача;
- станом на лютий 2026 наявна заборгованість у сумі 1293,40 грн з опалення МЗК за період листопад 2022 – лютий 2026 з урахуванням часткових оплат з боку відповідача;
- станом на листопад 2021 наявна заборгованість у сумі 124,78 грн з холодного водопостачання за період вересень 2019 – листопад 2021 з урахуванням часткових оплат з боку відповідача.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.
Відповідно до ч 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
За приписами ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово- комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.
Згідно з п.3 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Положеннями п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Судом встановлено, що відповідач є споживачем наданих позивачем комунальних послуг за адресою місцезнаходження квартири.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Позивач належним чином виконав умови договору, адже у строки та в порядку надав споживачеві житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території.
Згідно ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.
Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Отже, як наймачі (власники) та споживачі житлово-комунальних послуг, згідно ст. 162 ЖК України, зобов`язані не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги.
Згідно з доводами позивача, відповідач не сплачував за надані житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим, за ним утворилась заборгованість, що становить 21 435,45 грн за період з 01.01.2019 по 01.01.2026.
З огляду на викладене, враховуючи те, що заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 21435,45 грн. підтверджена наявними доказами, що містяться у матеріалах справи, і відповідач на момент ухвалення рішення не надав документів, які свідчили про сплату вказаної заборгованості, а також, не надав доказів неотримання ним вищенаведених житлово-комунальних послуг чи оформлення у встановленому порядку відмови від їх отримання, не спростував належними та допустимими доказами наданого позивачем розрахунку спірної заборгованості, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог про стягнення суми основного боргу, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення 21435,45 грн. заборгованості підлягають задоволенню.
Заперечення відповідача у частині того, що розрахунки заборгованості не є належними доказами, суд відхиляє виходячи з наступного.
Згідно з частинами 1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
В окремих випадках суд може прийняти в якості доказів і інші документи, зокрема облікові картки, які містять величину фактично спожитої теплової енергії та її вартість за розрахунковий період (місяць).
Оцінка операцій повинна проводитися на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов вчинення конкретного правочину, з обов`язковим урахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих товарів чи послуг у подальшій діяльності підприємства. Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання товарів чи послуг і подальшою діяльністю.
Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду у складі суддів від 05.07.2019 у справі № 910/4994/18 та в Постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 927/986/17.
Суд враховує, що послуги надаються позивачем ритмічно, у затвердженому обсязі, згідно затверджених тарифів, оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим на підставі відповідних рахунків позивача, які також є одностороннім документом позивача, а тому, суд відхиляє заперечення відповідача щодо неналежності доказів.
Заперечення відповідача у частині нарахування оплат за послугою МЗК, суд відхиляє адже відповідна послуга технічного обслуговування передбачена складовою тарифу на послуги з утримання будинку та прибудинкових територій.
Інші заперечення відповідача у частині ненадання позивачем послуг, суд відхиляє як такі що не підтверджуються матеріалами справи.
Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, що міститься у позові, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення 2546,53 грн. інфляційних втрат та 742,03 грн. 3% річних підлягають задоволенню у повному обсязі.
Позивач просить суд стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Вимоги позивача про розподіл судових витрат на професійну правову допомогу у сумі 7000,00 грн обгрунтовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: ордером АІ №1343325 від 01.07.2024, Договором про надання правової допомоги №2 від 01.01.2023 та Актом надання послуг 93 від 05.06.2024.
Водночас, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. 
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. 
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Однак, в матеріалах справи відсутні докази понесення (оплати) наданої правничої допомоги, а відтак, суд відмовляє у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 18, 133, 141, 259, 263-265, 280-282, 289, ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити;
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» заборгованість у сумі 24724 (двадцять чотири тисячі сімсот двадцять чотири) гривні 45 копійок та 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень судового збору;
Учасники справи:
Позивач: Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» (04078, місто Київ, вулиця Замковецька, будинок 102-А, ЄДРПОУ 38139151);
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 );
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч. 2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України. Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання;
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя         В.В. Гребенюк