ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

30 червня 2026 року 	Справа № 160/5255/26  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Єфанової О.В. 	 	
за участі секретаря судового засідання	Півоварові В.С.	 	
за участі: 	 	 	
представника позивача  представника відповідача 	Благодіра Р.В. Єршова В.Л. 	 	
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» до Східного міжрегіонального управління державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, до Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про стягнення пені
УСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулося Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, в якому просить:
стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на користь Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (код ЄДРПОУ 00190977) пеню у розмірі 23068315,30 грн, нараховану на суму заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість за серпень 2024 року в розмірі 226342341,00 грн за період з 13.08.2025 по 02.03.2026.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що судовими рішеннями у справі №160/30977/24, які набрали законної сили, підтверджено правомірність заявленої ним суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за серпень 2024 року у розмірі 226342341,00 грн та скасовано податкове повідомлення-рішення, яким у такому відшкодуванні було відмовлено. Позивач вказує, що після набрання законної сили зазначеними судовими рішеннями відповідна сума набула статусу узгодженої та підлягала перерахуванню на його рахунок у строки, встановлені статтею 200 Податкового кодексу України, однак у визначений строк відшкодована не була, внаслідок чого набула статусу заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість. Позивач наголошує, що підстави для зупинення відшкодування у зв`язку із застосуванням санкцій відсутні, оскільки судовими рішеннями встановлено відсутність санкцій відносно позивача, його засновників (учасників) та кінцевих бенефіціарних власників, а лист ДПС України не є актом індивідуальної дії та не породжує юридичних наслідків. З огляду на це позивач, посилаючись на пункт 200.23 статті 200 Податкового кодексу України та практику Верховного Суду, просить стягнути на його користь пеню, нараховану на суму такої заборгованості за період з 13.08.2025 по 02.03.2026, у розмірі 23 068 315,30 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні.
Відповідач-1 - Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків - подав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує. Обґрунтовуючи свою позицію, Відповідач-1 зазначає, що згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у структурі власності позивача наявні особи, щодо яких у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), введені в дію Указом Президента України від 08.10.2024 № 698/2024. З огляду на це Відповідач-1 стверджує, що відповідно до підпунктів 200.4-1, 200.12-1 статті 200 Податкового кодексу України позивач протягом строку застосування таких санкцій не має права на отримання бюджетного відшкодування, а перебіг строків здійснення бюджетного відшкодування зупиняється. Відповідач-1 також посилається на абзац другий пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, за яким нарахування пені не здійснюється у разі, якщо заборгованість зумовлена зупиненням/відмовою у наданні бюджетного відшкодування за рішенням про застосування санкцій, та зазначає, що сума бюджетного відшкодування в розмірі 226 342 341,00 грн залишається доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, і буде перерахована протягом п`яти операційних днів з дати прийняття рішення про скасування санкцій.
Відповідач-2 - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області - подав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує. Відповідач-2 зазначає, що бюджетне відшкодування податку на додану вартість здійснюється Державною казначейською службою України, а не її територіальним органом, на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування; Головне управління є територіальним органом Казначейства, не дотичне до процесів зупинення бюджетного відшкодування, а його дії не впливають на процес бюджетного відшкодування та не спрямовані на його зупинення. Відповідач-2 наголошує, що сума бюджетного відшкодування в розмірі 226342341,00 грн стала та залишається доступною Казначейству (а не його територіальному органу) з 10.10.2025 і буде перерахована протягом п`яти операційних днів з дати прийняття рішення про скасування санкцій. Крім того, Відповідач-2 звертає увагу на практику Верховного Суду щодо застосування санкцій, зазначає, що питання законності накладення санкцій у судовому порядку не вирішено, а також вказує, що ним не допущено протиправної діяльності (бездіяльності) відносно позивача, у зв`язку з чим просить критично оцінити наданий позивачем розрахунок у частині стягнення судових витрат з Головного управління.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.
Представник відповідача-1 в судовому засіданні наголошував на правомірності своїх дій, просив в позовній заяві відмовити.
Представник відповідача-2 в судовому засіданні підтримав позицію викладену у відзиві, просив в позовній заяві відмовити.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (код ЄДРПОУ 00190977) подало до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2024 року від 20.09.2024 №9276021278, в якій задекларувало суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 226 342 341,00 грн.
За результатами камеральної перевірки, проведеної у період з 21.09.2024 по 09.10.2024, Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків складено акт від 09.10.2024 № 907/32-00-50-01/00190977 та прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В3» від 06.11.2024 № 000/936/5001, яким встановлено відсутність у позивача права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення у розмірі 226 342 341,00 грн з посиланням на підпункти 200.4-1, 200.12-1 статті 200 Податкового кодексу України у зв`язку із застосуванням санкцій.
Позивач оскаржив зазначене податкове повідомлення-рішення в судовому порядку. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 у справі №160/30977/24 у задоволенні позову відмовлено. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.05.2025 у справі № 160/30977/24 апеляційну скаргу позивача задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 06.11.2024 № 000/936/5001. Ухвалою Верховного Суду від 15.09.2025 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, у зв`язку з чим зазначені судові рішення набрали законної сили.
Судовими рішеннями у справі № 160/30977/24 встановлено, зокрема, що в Державному реєстрі санкцій відсутня інформація про накладення санкцій відносно позивача, його засновників (учасників) та кінцевих бенефіціарних власників; особи, на яких накладено санкції згідно із законодавством України, прямого та/чи непрямого вирішального впливу на діяльність позивача не мають; в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відсутня інформація про те, що щодо позивача та/або його засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», приймались рішення про застосування санкцій.
Судом встановлено, що Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків отримало постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15.05.2025 у справі № 160/30977/24 – 20.05.2025.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.02.2026 у справі №160/23263/25 позовні вимоги позивача задоволено: визнано протиправною бездіяльність Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків щодо невнесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування позивача у розмірі 226342341,00 грн по податковій декларації за серпень 2024 року № 9276021278 від 20.09.2024; стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на користь позивача заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за серпень 2024 року в розмірі 226342341,00 грн та пеню, нараховану на суму такої заборгованості за період з 29.05.2025 по 12.08.2025, у розмірі 8 765 959,81 грн.
Судом встановлено, що інформація щодо узгодженості суми бюджетного відшкодування позивача внесена до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування 08.10.2025. Листом ДПС України від 08.10.2025 № 15600/5/99-00-04-02-02-05 Державну казначейську службу України поінформовано про платників податків (у тому числі позивача), щодо яких (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких) прийняті рішення про застосування санкцій, з метою упередження відшкодування сум податку на додану вартість. Листом Державної казначейської служби України від 29.10.2025 № 11-06-06/23829 позивача поінформовано, що сума бюджетного відшкодування в розмірі 226 342 341,00 грн стала та залишається доступною Казначейству з 10.10.2025 і буде перерахована протягом п`яти операційних днів з дати прийняття рішення про скасування санкцій.
Станом на дату звернення до суду сума бюджетного відшкодування у розмірі 226342341,00 грн на поточний рахунок позивача не перерахована. У зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням зазначеної суми позивач нарахував пеню за період з 13.08.2025 по 02.03.2026 у розмірі 23068315,30 грн.
Не погоджуючись із невиконанням відповідачами обов`язку зі своєчасного відшкодування узгодженої суми бюджетного відшкодування та несплатою нарахованої на суму заборгованості пені, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи справу по суті, надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України, який визначає порядок та строки бюджетного відшкодування податку на додану вартість.
Згідно з пунктом 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Підпунктом 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
Відповідно до пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на рахунок платника податку в обслуговуючому банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.
Згідно з пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на рахунок платника податку в обслуговуючому банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.
Пунктом 200.15 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.
Відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
Системний аналіз наведених норм свідчить, що держава в особі відповідних державних органів, виконуючи певний комплекс дій, зобов`язана повернути платнику податку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість протягом законодавчо встановленого строку після дня набуття відповідною сумою статусу узгодженої. Якщо ж протягом згаданого строку необхідних дій для відшкодування податку здійснено не було, невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість, на яку в силу положень пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України нараховується пеня.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17.10.2023 у справі № 821/1115/16, відповідно до якої Податковим кодексом України встановлено обов`язкове нарахування пені на суму бюджетної заборгованості, яка не виплачена у строк, визначений у статті 200 цього Кодексу, безвідносно до того, чи така бюджетна заборгованість була виплачена, чи ні.
У постанові від 09.07.2020 у справі № 810/2807/16 Верховний Суд зазначив, що наведені норми встановлюють обов`язкове нарахування пені на суму бюджетної заборгованості, яка не виплачена в строк, визначений у статті 200 Податкового кодексу України, а обов`язок нарахування пені лежить на органі, який здійснює функції держави у сфері оподаткування; непогашення заборгованості бюджету з податку на додану вартість є підставою для виникнення у платника податку права вимоги щодо виплати пені за прострочення бюджетного відшкодування.
За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.05.2020 у справі № 0740/951/18, фактичне непогашення заборгованості бюджету з повернення суми бюджетного відшкодування не перешкоджає нарахуванню та стягненню пені.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.01.2023 у справі № 140/1770/19 зазначила, що з метою запровадження дієвого механізму контролю за повним та своєчасним виконанням державними органами комплексу дій, спрямованих на повернення платнику сум бюджетного відшкодування, законодавцем було закріплено на рівні закону (пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України) забезпечувальний засіб – нарахування пені за кожен день прострочення зобов`язання протягом усього строку існування заборгованості бюджету. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що платник податку на додану вартість може звернутися до адміністративного суду з вимогами про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень з погашення заборгованості з відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на таку заборгованість.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12.02.2019 у справі №826/7380/15 та від 19.01.2023 у справі № 140/1770/19, констатуючи недієвість існуючих механізмів бюджетного відшкодування, визнала належним та ефективним способом захисту прав платника податків у таких спорах стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, а також пені, нарахованої на таку заборгованість.
Судом встановлено, що правомірність заявленої позивачем суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за серпень 2024 року у розмірі 226 342 341,00 грн підтверджена судовими рішеннями у справі № 160/30977/24, які набрали законної сили. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.05.2025 у зазначеній справі визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 06.11.2024 № 000/936/5001, яким позивачу було відмовлено у праві на бюджетне відшкодування.
Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків отримало постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15.05.2025 – 20.05.2025, а відтак відповідно до пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України зобов`язане було не пізніше наступного робочого дня внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування позивача. З урахуванням строків, установлених пунктами 200.12, 200.13 статті 200 Податкового кодексу України, узгоджена сума бюджетного відшкодування підлягала перерахуванню на рахунок позивача, проте у визначений строк відшкодована не була, внаслідок чого набула статусу заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.02.2026 у справі №160/23263/25, яка набрала законної сили, визнано протиправною бездіяльність Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків щодо невнесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування позивача у розмірі 226342341,00 грн та стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на користь позивача заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за серпень 2024 року в розмірі 226342341,00 грн, а також пеню, нараховану на суму такої заборгованості за період з 29.05.2025 по 12.08.2025.
Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, факт наявності заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за серпень 2024 року у розмірі 226342341,00 грн, а також протиправність бездіяльності Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків щодо невнесення до Реєстру відповідних даних встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили, мають преюдиційне значення для розгляду цієї справи та не підлягають повторному доказуванню. У межах цієї справи позивач заявляє вимоги про стягнення пені, нарахованої на суму зазначеної заборгованості за наступний період – з 13.08.2025 по 02.03.2026, який не охоплювався справою № 160/23263/25.
Щодо доводів відповідачів про відсутність підстав для нарахування пені у зв`язку із застосуванням санкцій суд зазначає таке.
Абзацом другим пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що нарахування пені не здійснюється у разі, якщо заборгованість зумовлена, зокрема, зупиненням/відмовою у наданні бюджетного відшкодування за рішенням про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятим у порядку, встановленому Законом України «Про санкції». Відповідно до пункту 200.12-1 статті 200 Податкового кодексу України з дати прийняття рішення про застосування санкцій, прийнятого у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», зупиняються бюджетне відшкодування узгодженої суми бюджетного відшкодування та перебіг строків здійснення такого бюджетного відшкодування.
Разом з тим судовими рішеннями у справі № 160/30977/24, які набрали законної сили, встановлено, що в Державному реєстрі санкцій відсутня інформація про накладення санкцій відносно позивача, його засновників (учасників) та кінцевих бенефіціарних власників; особи, на яких накладено санкції згідно із законодавством України, прямого та/чи непрямого вирішального впливу на діяльність позивача не мають; в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відсутня інформація про те, що щодо позивача та/або його засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», приймались рішення про застосування санкцій. Саме з цих підстав податкове повідомлення-рішення від 06.11.2024 № 000/936/5001, прийняте з посиланням на підпункти 200.4-1, 200.12-1 статті 200 Податкового кодексу України, було визнано протиправним та скасовано.
Отже, обставина відсутності відносно позивача, його засновників (учасників) та кінцевих бенефіціарних власників рішень про застосування санкцій, прийнятих у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», встановлена судовими рішеннями, що набрали законної сили, та відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає повторному доказуванню. За таких обставин передбачені абзацом другим пункту 200.23 та пунктом 200.12-1 статті 200 Податкового кодексу України підстави для зупинення бюджетного відшкодування та ненарахування пені у спірних відносинах відсутні, оскільки рішення про застосування санкцій, яке б унеможливлювало відшкодування узгодженої суми бюджетного відшкодування позивача, відсутнє.
Посилання відповідачів на лист ДПС України від 08.10.2025 № 15600/5/99-00-04-02-02-05 як на підставу зупинення відшкодування суд відхиляє, оскільки зазначений лист не є рішенням про застосування санкцій, прийнятим у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», не є актом індивідуальної дії, не має владно-розпорядчого характеру, не створює, не змінює та не припиняє прав чи обов`язків і не породжує юридичних наслідків. Наведений у листі перелік платників податків не ґрунтується на рішеннях про застосування санкцій відносно позивача, а обставини, викладені у цьому листі, спростовані судовими рішеннями у справі № 160/30977/24.
Крім того, суд враховує, що заходи, передбачені підпунктами 200.4-1, 200.12-1 статті 200 Податкового кодексу України, вже були реалізовані контролюючим органом під час камеральної перевірки, за результатами якої прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.11.2024 № 000/936/5001, скасоване у судовому порядку. Реалізація контролюючим органом зазначених заходів та скасування у судовому порядку прийнятого за їх результатами податкового повідомлення-рішення унеможливлює повторне застосування таких заходів щодо тієї самої суми бюджетного відшкодування, стосовно якої вже ухвалено обов`язкове до виконання судове рішення.
Таким чином, невідшкодована позивачу у встановлений строк сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість за серпень 2024 року у розмірі 226 342 341,00 грн є заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість, на яку відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України нараховується пеня.
Право позивача на стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість, охоплюється поняттям «майно» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09.01.2007 (заява №803/02) Європейський суд з прав людини вказав, що юридична особа – платник податку на додану вартість мала достатньо підстав сподіватися на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та що постійні затримки відшкодування і компенсації у поєднанні з відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, а також стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушують справедливий баланс між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном.
Судом перевірено наданий позивачем розрахунок пені та встановлено, що він є арифметично правильним. Пеня нарахована на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість у розмірі 226342341,00 грн за період з 13.08.2025 по 02.03.2026, а саме: за період з 13.08.2025 по 29.01.2026 (170 днів) із застосуванням облікової ставки Національного банку України 15,5 відсотка (розрахункова ставка 18,6 відсотка) у сумі 19 608 068,01 грн; за період з 30.01.2026 по 02.03.2026 (31 день) із застосуванням облікової ставки Національного банку України 15,0 відсотка (розрахункова ставка 18,0 відсотка) у сумі 3460247,29 грн, а всього – 23068315,30 грн. Застосовані у розрахунку розміри облікової ставки Національного банку України відповідають розмірам, чинним у відповідні періоди.
Щодо доводів Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про те, що воно є неналежним відповідачем, суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку взаємодії податкових, митних органів та органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, у процесі судового розгляду та виконання рішень суду про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, або стягнення митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.03.2016 № 343 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.04.2016 за №496/28626), відповідачами у таких справах є податковий або митний орган, на обліку якого перебуває платник або який здійснював митне оформлення, та орган Казначейства за місцезнаходженням відповідного податкового або митного органу.
Отже, Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, яке є органом Казначейства за місцезнаходженням Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, є належним відповідачем у справі, а стягнення пені підлягає здійсненню з Державного бюджету України через зазначений орган Казначейства. Такий підхід узгоджується з наведеною практикою Верховного Суду щодо стягнення заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість та пені, нарахованої на таку заборгованість. З огляду на викладене доводи відповідачів підлягають відхиленню як необґрунтовані.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно зі статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення пені, нарахованої на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за серпень 2024 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Оскільки позов задоволено, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 26624,00 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів у рівних частках, тобто по 13312,00 грн з кожного.
Керуючись ст. ст. 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –
ВИРІШИВ:
Позовну заяву задовольнити.
Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на користь Приватного акціонерного товариства "Центрального гірничо-збагачувальний комбінат" (ЄДРПОУ 00190977) пеню у розмірі 23068315,30 грн., нараховану на суму заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість за серпень 2024 року в розмірі 226342341,00 грн. за період 13.08.2025 по 02.03.2026.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь Приватного акціонерного товариства "Центрального гірничо-збагачувальний комбінат" (ЄДРПОУ 00190977) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 26624,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 08 липня 2026 року.

Суддя О.В. Єфанова