ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 300/3473/25 пров. № А/857/37494/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, 

суддя у І інстанції Григорук О.Б., 
час ухвалення судового рішення не зазначено,
місце ухвалення судового рішення м. Івано-Франківськ,
дата складення повного тексту рішення 08 серпня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив:
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати йому додаткової грошової винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі – Постанова №168) у розмірі до 100 000,00 грн за період з 28.08.2023 до 25.05.2024 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, у зв`язку із отриманням 28.08.2023 поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою №168, у розмірі до 100 000,00 грн за період з 28.08.2023 до 25.05.2024 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, у зв`язку із отриманням 28.08.2023 поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.08.2025 у справі №300/3473/25, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов було задоволено.
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 , виконуючи бойове завдання, одержав мінно-вибухову травму, відкриту черепно-мозкову травму, вибухове уламкове сліпе поранення лівого та правого плеча, грудної клітини та живота. У зв`язку із отриманням вказаного поранення він перебував на стаціонарному лікуванні у періоди з 28.08.2023 до 25.05.2024. Факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення (травми) є окремою підставою для нарахування та виплати спірної додаткової грошової винагороди. 
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100 000 грн, за час проходження такого лікування і її ненарахування та невиплата у вказаному розмірі є протиправною бездіяльністю відповідача.
У апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 просила скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. 
Свої вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що згідно із спільною директивою Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 22.05.2025 року № Д-321/65/гриф “Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2025 році”, директиви командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України від 22 травня 2025 року № Д-22/гриф “Про проведення додаткових організаційних заходів у Командуванні Сил територіальної оборони Збройних Сил України в 2025 році”, наказу командира Військової частини НОМЕР_3 від 27.05.2025 №160агд/гриф «Про проведення додаткових організаційних заходів у підпорядкованих військових частинах у 2025 році» Військові частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 переформовано у НОМЕР_9 окрему бригаду територіальної оборони (військова частина НОМЕР_1 ), умовні найменування – Військова частина НОМЕР_2 та ідентифікаційний код НОМЕР_10 анульовано. Правонаступником Військової частини НОМЕР_2 визначено Військову частину НОМЕР_1 .
До переформування Військова частина НОМЕР_2 була підпорядкована та перебувала на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_1 , яка забезпечувала виплату грошового забезпечення позивачу за час служби. Тому рішення у справі №300/3473/25 впливає на права та обов`язки Військової частини НОМЕР_1 , яка не була залучена до справи, має право оскаржити судове рішення в установленому порядку і має бути співвідповідачем. 
Окрім того, звертає увагу апеляційного суду на те, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду, заява про поновлення строку звернення ним не подавалася.
Додатково наголошує на тому, що суд першої інстанції не врахував, що у довідці Військової частини НОМЕР_2 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 12.10.2023 № 2867 та наказі командира Військової частини НОМЕР_2 від 06.09.2023 №572 вказано, що позивач не знаходився у засобах індивідуального захисту під час отримання поранення. Вказана обставина виключає виплату позивачу додаткової грошової винагороди за час стаціонарного лікування.
Додатково просить суд апеляційної інстанції врахувати, що наявна у матеріалах справи довідка Військової частини НОМЕР_2 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 12.10.2023 № 2867 не відповідає вимогам Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, оскільки містить суперечливі відомості (а саме, у ній вказано, що поранення було отримано « 29 вересня 2023 року» та одночасно « 28 серпня»), посилається на наказ «від 06.08.2023 №572» (тобто прийнятий ще до поранення) і не може бути підставою для виплати позивачу додаткової винагороди. 
У відзиві на апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 позивач підтримав доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечив обґрунтованість апеляційних вимог та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Звертає увагу апеляційного суду на те, що твердження апелянта про те, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду з позовом і заява про поновлення строку звернення позивачем не подавалася, доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем не надано не відповідає дійсності. Заява позивача про поновлення строку звернення до суду викладена у тексті позовної заяви, також надані докази поважності причин пропуску строку (додатки до позовної заяви). З поважністю причин пропуску вказаного строку погодився суд першої інстанції в ухвалі про відкриття провадження від 22.05.2025. 
Щодо прийняття додаткових доказів, які подані особою, яка подає апеляційну скаргу, наголошує на тому, що ухвалою про відкриття провадження від 22.05.2025 було встановлено 15-денний строк для подання відзиву на позов і подання всіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову.
Військовою частиною НОМЕР_2 22.05.2025 отримано копію ухвали суду про відкриття провадження в даній адміністративній справі, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 168). Заяв чи клопотань відповідач суду не подав, правом на подання відзиву на позов у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі не скористався та не повідомив суд про поважність причин ненадання такого відзиву.
Окрім того, відповідач не надав жодних відомостей на запитувану інформацію на запит позивача від 19.03.2025, на адвокатський запит представника позивача від 07.05.2025, на ухвалу суду про відкриття провадження від 22.05.2025.
Наданий до апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 наказ від 06.09.2023 року №572 був виданий командиром Військової частини НОМЕР_2 , відтак він був у розпорядженні відповідача Військової частини НОМЕР_2 як станом на подання запиту позивачем та представником позивача, так і на час відкриття провадження у справі судом першої інстанції.
У той же час, будучи достеменно обізнаними щодо переформування, ані Військова частина НОМЕР_2 , ані правонаступник Військова частина НОМЕР_1 не повідомили суд та позивача про такі обставини за наявності такої можливості та без наведення поважних причин. Тому з урахуванням приписів статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не має правових підстав для врахування таких доказів.
Окрім того, станом на 18.09.2025 Військова частина НОМЕР_2 має зареєстрований кабінет в підсистемі «Електронний суд». У той же час на сайті Міністерства юстиції України за даними ідентифікаційних кодів (код ЄДРПОУ) пошук не здійснюється за кодом ЄДРПОУ Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_11 ) та за кодом ЄДРПОУ Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_10 ) – результати пошуку відсутні. Відтак позивач був позбавлений можливості перевірити будь які дані про відповідача, в тому числі щодо правонаступництва, у відкритих джерелах.
Доводів апелянта про те, що наявна в матеріалах справи довідка Військової частини НОМЕР_2 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 12.10.2023 року № 2867 не відповідає вимогам Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402, містить суперечливі відомості не відповідають дійсності. У матеріалах справи наявна довідка, надана позивачем (яка була надана Військовою частиною НОМЕР_2 ), у якій всі дати вказані вірно. 
Щодо того, що позивач під час отримання поранення не перебував у засобах індивідуального захисту зазначає, що ОСОБА_1 отримав важке поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, а пункт 15 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок №260) містить виключення кого не стосується невключення до наказів про виплату додаткової винагороди і підстав для невключення до наказів про виплату додаткової винагороди за весь час з дати поранення до дати звільнення у відповідача не було.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.
Як безспірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України по загальній мобілізації з 14.03.2022 по 25.05.2024. 
Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 25.05.2024 № 146 молодшого сержанта ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_2 , колишнього командира 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, звільненого наказом командира Військової частин НОМЕР_1 (по особовому складу) № 62-РС від 22.05.2024 з військової служби в запас відповідно до підпункту "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з переглядом через 6-12 місяців з місця виконання завдань за призначенням для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підстава: наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 62-РС від 22.05.2024, свідоцтво про хворобу 16 Регіональної військово-лікарської комісії від 18.04.2024 № 4 (а.с. 93, 94).
Посвідченням серії НОМЕР_12 від 07.10.2024 підтверджується, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 1Б групи. Згідно з посвідченням серії НОМЕР_13 від 24.04.2015 позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. 
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України від 25.05.2024 №1473/3/482 молодший сержант ОСОБА_1 у період з 25.07.2022 по 12.03.2023 та з 25.03.2023 по 28.08.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України. Підстава: бойове розпорядження командира 102 ОБТРО від 24.06.2022, №1452/7/52т, бойове розпорядження ОУВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " №33n/окп/бр, журнал бойових дій Військової частини НОМЕР_2 від (№ 27т від 24.04.2022).
Довідкою Військової частини НОМЕР_2 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 12.10.2023 № 2867 підтверджується, що 28.08.2023 командир 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_2 молодший сержант ОСОБА_1 , виконуючи бойове завдання, одержав мінно-вибухову травму, відкриту черепно-мозкову травму, вибухове уламкове сліпе поранення лівого та правого плеча, грудної клітини та живота.
Відповідно до первинної медичної картки форми 100, виданої СП "Успенівка", позивач був доставлений 28.08.2023, виконано первинну хірургічну обробку ран, стабілізацію гемодинаміки.
У відповідності до матеріалів справи ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку із отриманим пораненням:
- з 28.08.2023 по 31.08.2023 згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 14274 КНП "МЛЕ та ШМД" ЗМР;
- з 31.08.2023 по 02.09.2023 згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого Е 14279 (18785), виданою КП "Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова "ДОР";
- з 02.09.2023 по 16.10.2023 згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 15040, виданою КНП "Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги";
- з 16.10.2023 по 03.11.2023 згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №86321, виданою КНП "1 територіальне медичне об`єднання м. Львова", довідкою про тимчасову непрацездатність військовослужбовця № 2193, виданою 03.11.2023;
- з 03.11.2023 по 27.11.2023 згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №92249, виданою КНП "1 територіальне медичне об`єднання м. Львова", довідкою про тимчасову непрацездатність військовослужбовця № 2669, виданою 27.11.2023;
- 27.11.2023 по 08.12.2023 згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №99648, виданою КНП "1 територіальне медичне об`єднання м. Львова", довідкою про тимчасову непрацездатність військовослужбовця № 2796, виданою 08.12.2023;
- з 08.12.2023 по 12.01.2024 згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №103308, виданою КНП "1 територіальне медичне об`єднання м. Львова", довідкою про тимчасову непрацездатність військовослужбовця №2113, виданою 12.01.2024. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №861 від 28.12.2023 травма пов`язана із захистом Батьківщини, відноситься до важких, потребує лікування (реабілітації) у КНП "1 територіальне медичне об`єднання м. Львова" ВП "Лікарня Святого Пантелеймона" орієнтовним терміном у тридцять календарних днів ;
- з 12.01.2024 по 15.02.2024 згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №3540, виданою КНП "1 територіальне медичне об`єднання м. Львова", довідкою про тимчасову непрацездатність військовослужбовця № 2374, виданої 15.02.2024. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №110 від 25.01.2024 травма пов`язана із захистом Батьківщини, відноситься до важких, потребує лікування (реабілітації) у КНП "1 територіальне медичне об`єднання м. Львова" ВП "Лікарня Святого Пантелеймона" орієнтовним терміном у тридцять календарних днів;
- з 15.02.2024 по 28.02.2024 згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №14912, виданою КНП "1 територіальне медичне об`єднання м. Львова", довідкою про тимчасову непрацездатність військовослужбовця №477, виданою 15.02.2024. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №246 від 27.02.2024 травма пов`язана із захистом Батьківщини, відноситься до важких, потребує лікування (реабілітації) за станом здоров`я у КНП "Обласний госпіталь ветеранів війни Івано-Франківської обласної ради" орієнтовним терміном у тридцять календарних днів . Надано Гарантійний лист від 23.02.2024 №01-20/102 (про готовність прийняти для подальшого лікування);
- з 29.02.2024 по 12.04.2024 згідно з випискою із медичної карти реабілітаційного хворого №543, виданою Комунальним некомерційним підприємством "Обласний госпіталь ветеранів війни Івано-Франківської обласної Ради";
- з 12.04.2024 по 08.05.2024 згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №3230, виданою КНП "Коломийська районна лікарня" КМР, відділення медичної реабілітації. 08.05.2024 відповідно до направлення № 60 Військової частини НОМЕР_2 позивача було направлено на медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби;
- з 09.05.2024 по 30.05.2024 згідно з випискою з епікризу із медичної картки стаціонарного хворого, заповненого Військовою частиною НОМЕР_14 № 570.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 29.05.2024 № 305 на підставі статті 75а графи ІІ Розкладу хвороб позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку (а.с. 87-92).
ОСОБА_1 вважав протиправою невиплату йому додаткової грошової винагороди згідно з Постановою №168 у розмірі до 100 000,00 грн за період з 28.08.2023 до 25.05.2024 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, у зв`язку з отриманням поранення 28.08.2023, пов`язаного із захистом Батьківщини, та звернулося до адміністративного суду з позовом, що розглядається.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано приписами Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Частиною 1 статті 3 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до частини 1 статті 40 вказаного Закону гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, систему їх соціального та правового захисту регулює Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі – Закон №2011-ХІІ).
За приписами частини 1 статті 11 Закону №2011-ХІІ законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.
Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який триває по даний час безперервно.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні та № 69 "Про загальну мобілізацію", статті 9-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та абзаців другого - восьмого пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 28.06.2023 № 3161-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", якою вирішив:
1-1. Установити, що на період воєнного стану:
військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій РФ території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань;
1-2. Виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції у тому, що додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, що перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Сам факт отримання позивачем поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, а також перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я апелянтом не заперечується. 
Водночас суд першої інстанції слушно звернув увагу на те, що підставою для видання наказу щодо виплати такої додаткової винагороди є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 № 402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. 
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 12.10.2023 № 2867 (Додаток 5 до Положення № 402), 28.08.2023 командир 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_2 молодший сержант ОСОБА_1 , виконуючи бойове завдання, одержав мінно-вибухову травму, відкриту черепно-мозкову травму, вибухове уламкове сліпе поранення лівого та правого плеча, грудної клітини та живота.
Окрім того, ні відповідачем, ні апелянтом не заперечується того, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні у спірні періоди з 28.08.2023 до 25.05.2024 у зв`язку із отриманням вказаного поранення. 
Оцінюючи доводи апелянта щодо недотримання позивачем строку звернення до суду та відсутність клопотання про поновлення такого, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки позивач при зверненні до суду у позовній заяві належним чином обґрунтував обставини несвоєчасного подання позову і при відкритті провадження у справі ухвалою від 22.05.2025 такі обставини були визнані поважними з поновленням строку звернення до суду. 
При оцінці доводів апелянта про те, що належним відповідачем щодо позовних вимог ОСОБА_1 про здійснення спірних виплат мала бути саме Військова частина НОМЕР_1 , яка здійснювала фінансове забезпечення Військової частини НОМЕР_2 і тепер є правонаступником відповідача, суд апеляційної інстанції виходить із того, що такі доводи не спростовують правомірність вимог позивача по суті, а питання виконання судового рішення у цій частині може бути вирішене на підставі приписів статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України.
Водночас апеляційний суд погоджується із доводами позивача про те, що у наявній в матеріалах справи довідці Військової частини НОМЕР_2 від 12.10.2023 № 2867 всі дати вказані вірно, а саме дата отримання поранення – 28.08.2023, дата наказу 06.09.2023, а відтак відповідні доводи апелянта є безпідставними.
Разом із тим, відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 06.09.2023 № 572 «Про результати службового розслідування», який позивачем не оскаржено, за невиконання бойового розпорядження №1473/161дск про обов`язкове перебування особового складу в засобах індивідуального захисту під час виконання бойових завдань на командира 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти молодшого сержанта ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення «догана» і тимчасовому виконувачу обов`язків начальника фінансово-економічної служби – начальнику фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_2 наказано врахувати такі обставини при нарахуванні та виплаті грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди за вересень 2023 року молодшому сержанту ОСОБА_1 .
Відтак, на переконання апеляційного суду, з урахуванням приписів пункту 14 розділу XXXIV Порядку №260 підстав для виплати позивачу додаткової винагороди за вересень 2023 року немає.
Приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
На переконання апеляційного суду, при вирішенні публічно-правового спору, що розглядається, суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до помилкового задоволення позову у повному обсязі. Відтак, рішення суду першої інстанції слід скасувати та позов ОСОБА_1 задовольнити частково з урахуванням викладених вище висновків апеляційного суду. 

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 100 000,00 грн за період з 28 серпня 2023 до 31 серпня 2023 року та з 01 жовтня 2023 року до 25 травня 2024 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, у зв`язку із отриманням 28 серпня 2023 року поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини;
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_10 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_15 ) додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі до 100 000,00 грн за період з 28 серпня 2023 до 31 серпня 2023 року та з 01 жовтня 2023 року до 25 травня 2024 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, у зв`язку із отриманням 28 серпня 2023 року поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар