РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
09 вересня 2026 р.  Справа № 120/7664/26

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Федчук Світлани Миколаївни до Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Федчук Світлани Миколаївни до Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення відповідача від 13.04.2026 року №ЦО-20021 щодо скасування позивачу ІІ групи інвалідності, встановленої до 01.07.2024 року відповідно до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААВ №253453 від 23.06.2021 року.
Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, в які просила визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" №ЦО-20021 від 13.04.2026 року, яким скасовано рішення Вінницької обласної МСЕК №1 Департаменту охорони здоров`я Вінницької ОДА про встановлення ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності.
Крім цього, представником позивача подано клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки на дату прийняття оскаржуваного рішення у відповідача були усі законні підстави та повноваження, зокрема обов`язок у відповідності до частини 7 статті 110 КПК України перевірити обґрунтованість рішення МСЕК про встановлення ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності.
Звернули увагу, що підставою для ініціювання перевірки обґрунтованості оскаржуваного рішення ЦОФСО, яке підлягало обов`язковій перевірці була постанова слідчого ДБР від 01.08.2025 року, що свідчить про законність дій відповідача.
В свою чергу, представником позивача подано відповідь на відзив, у якому остання вважає доводи відповідача необґрунтованими, а адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню. Зазначила, що навіть за наявності підстав для перевірки відповідач не був наділений повноваженнями фактично анулювати правові наслідки індивідуального адміністративного акта, дія якого вже завершилась.
Ухвалою суду від 26.06.2026 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
02.07.2026 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи, в яких зазначили, що Головним управлінням після скасування рішення МСЕК за результатами перевірки обґрунтованості рішень експертними командами Центру оцінювання функціонального стану особи, відповідно припинено виплату пенсії позивачу. Питання призначення (поновлення) пенсії по інвалідності відбудеться за результатами рішення медико-соціальної експертної комісії.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.
08.07.2020 Вінницькою обласною медико-соціальною експертною комісією №1 Департаменту охорони здоров`я Вінницької ОДА ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності строком на 1 рік.
Відповідно до довідки медико-соціальної експертної комісії №1 Департаменту охорони здоров`я Вінницької ОДА від 23.06.2021 серії 12ААВ №253453, ОСОБА_1 продовжено інвалідність ІІ групи на строк до червня 2024 року.
27.08.2025 року Державна установа «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» направила листа до Офісу Генерального прокурора №3462/01-18, відповідно до якого повідомила, що відповідно до листа Державного бюро розслідувань №10-2-02-01-19047 від 04.08.2025 року та постанови слідчого Головного слідчого управління ДБР від 01.08.2025 у межах кримінального провадження №62024000000000923 МОЗ доручило інституту та ЦОФСО проведення перевірки достовірності діагнозів і достатності підстав для встановлення груп інвалідності особам з числа працівників державних і правоохоронних органів і просила забезпечити упродовж вересня 2025 року явку прокурорів для проведення перевірки медико-експертних висновків відповідно до постанови.
У зв`язку з цим, упродовж періоду з 22.09.2025 року по 25.09.2025 року позивач перебувала на денному стаціонарі у клініці ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №4567.
Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії №ЦО-20021 від 13 квітня 2026 року за результатами обстеження позивача в 2025 році прийнято рішення про скасування ІІ групи інвалідності, встановленої ОСОБА_2 .
Позивач вважає, що рішення відповідача від 13.04.2026 року №ЦО-20021, яким скасовано рішення Вінницької обласної МСЕК №1 Департаменту охорони здоров`я Вінницької ОДА про встановлення ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності, є протиправним, а тому звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України від 21.03.1991 №875-ХІІ "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (далі Закон №875-ХІІ).
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
За приписами статті 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною першою-другою статті 6 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», захист прав, свобод і законних інтересів осіб з інвалідністю забезпечується в судовому або іншому порядку, встановленому законом.
Особа (її уповноважений представник) має право оскаржити рішення медико-соціальної експертної комісії, експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи в порядку адміністративного оскарження відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру» з урахуванням особливостей, встановлених Основами законодавства України про охорону здоров`я, та/або в судовому порядку.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022. У подальшому строк дії воєнного часу продовжений та триває станом на час розгляду справи.
Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 30.08.2023 «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», уведеним в дію Указом Президента України від 12 вересня 2023 року № 576/2023, зокрема, визначено Кабінету Міністрів України у тримісячний строк провести перевірку обґрунтованості рішень медико-соціальних експертних комісій та військово-лікарських комісій щодо встановлення інвалідності, визнання непридатності до військової служби, прийнятих у період дії правового режиму воєнного стану в Україні (тобто, з 24 лютого 2022 року).
У разі виявлення фактів необґрунтованого прийняття таких рішень, ініціювати їх перегляд у встановленому порядку та інформувати за наявності підстав відповідні правоохоронні органи.
Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 22.10.2024 «Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів» (далі - Рішення РНБО від 22.10.2024), що введено в дію Указом Президента України від 22.10.2024 № 732/2024, вирішено рекомендувати Офісу Генерального прокурора, Службі безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національній поліції України, Національному антикорупційному бюро України прозвітувати у місячний строк про вжиті заходи реагування щодо виявлення, розслідування та протидії корупційним й іншим кримінальним правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів. За результатами проведеної роботи запропонувати відповідні кадрові та організаційні рішення.
На виконання Рішення РНБО від 22.10.2024, Кабінетом Міністрів України прийнято постанови від 25.10.2024 № 1207 та 08.11.2024 № 1276, якими внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи».
За змістом абзацу п`ятого пункту 4 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі Положення №1317) з урахуванням змін, внесених вказаними вище постановами Уряду України, МОЗ утворює Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ, визначає її голову та заступника голови. За рішенням МОЗ права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ можуть бути покладені на підприємство, установу або організацію, що належить до сфери управління МОЗ та має ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики. Документи, оформлені Центральною медико-соціальною експертною комісією МОЗ, підписуються її головою або заступником голови (у разі відсутності голови) та засвідчуються штампом Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ.
На виконання Рішення РНБО від 22.10.2024 наказом МОЗ України від 26.10.2024 №1809 "Про покладання прав та обов`язків Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ" права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ покладено на державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» з дати підписання цього наказу.
Законом України від 19.12.2024 №4170-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи" (далі - Закон №4170-ІХ) внесено зміни до законів України щодо процедури і повноважень суб`єктів владних повноважень щодо встановлення особам інвалідності.
Згідно з абзацом першим пункту 1 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №4170-ІХ цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 січня 2025 року (окрім деяких пунктів).
Відповідно до абзацу першого пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №4170-IX установлено, що особам, яким встановлено інвалідність органами медико-соціальної експертизи, гарантується збереження статусу та соціальної захищеності в повному обсязі, передбаченому законодавством України для осіб з інвалідністю, на встановлений строк інвалідності.
Пунктом 3 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №4170-ІХ установлено, що повноваження, права і обов`язки медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи, а також повноваження, права і обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України припиняються 31 грудня 2024 року.
З моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи розгляд направлень на медико-соціальні експертні комісії, що не завершений до моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій, припиняється зазначеними комісіями; розгляд зазначених направлень здійснюється експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи відповідно до цього Закону та Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
15.11.2024 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1338 "Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи" (далі - Постанова №1338, в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень), якою затверджено Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; критерії направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи; критерії встановлення інвалідності.
Відповідно до абзаців сьомого, восьмого пункту 3 Постанови №1338 перевірка обґрунтованості рішень медико-соціальних експертних комісій, прийнятих до моменту припинення їх повноважень, прав і обов`язків, проводиться Центром оцінювання функціонального стану особи в порядку, встановленому для перевірки обґрунтованості рішень експертних команд відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.
Документи, рішення, прийняті медико-соціальними експертними комісіями, документи, видані на підставі цих рішень, є чинними, прирівнюються до рішень експертних команд, документів, виданих на підставі рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжують бути підставами для оформлення або продовження надання особам з інвалідністю статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, інших соціальних гарантій тощо, у тому числі для цілей, визначених у Законах України “Про військовий обов`язок та військову службу” та “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, на весь строк дії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією до проведення планового оцінювання повсякденного функціонування особи експертними командами.
Абзацом 2 пункту 3 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи передбачено, що експертні команди формуються з метою організації та проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - оцінювання) відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи та критеріїв направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. № 1338 "Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи". 
Відповідно до підпункту 2 пункту 8 названого Положення Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями на виконання ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду стосовно зазначеної в ухвалі слідчого судді або рішення, ухвалі суду особи, за запитом робочої групи із забезпечення моніторингу в сфері оцінювання, утвореної керівником обласної, Київської міської державної адміністрації (військової адміністрації), або за результатами моніторингу наявних в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи даних.
Якщо за результатами перевірки обґрунтованості прийнято рішення про необхідність проведення повторного оцінювання особи, про це повідомляється особі, повторне оцінювання якої повинне бути проведено, на адресу її електронної пошти, а в разі відсутності електронної пошти - шляхом надсилання в паперовій формі протягом п`яти календарних днів засобами поштового зв`язку рекомендованого листа з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), а також відображається в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи для лікаря, який направив на оцінювання, щодо якого проводиться перевірка обґрунтованості рішення. Оцінювання в такому випадку здійснюється на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та необхідних досліджень, проведених на базі державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України або Вінницького національного медичного університету імені М. І. Пирогова;
Аналогічна процедура передбачена Порядком проведення оцінювання повсякденного функціонування особи.
На виконання пункту 7 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи наказом Міністерства охорони здоров`я України від 03.12.2024 №2022 покладено права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи на державну установу "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України".
Так, пунктом 10 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 визначено, що рішення про встановлення інвалідності, прийняті до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. № № 1338 "Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи", переглядаються Центром оцінювання функціонального стану особи з дотриманням вимог, встановлених цим Порядком. 
Пунктом 51 Порядку №1338 визначено, що Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями:
на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді стосовно особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді;
за запитом робочої групи із забезпечення здійснення моніторингу у сфері оцінювання повсякденного функціонування особи, утвореної керівником обласної, Київської міської держадміністрації (військової адміністрації) (далі - робоча група з моніторингу);
за результатами моніторингу оцінювання, здійснення якого забезпечується Центром оцінювання функціонального стану особи.
Порядок здійснення моніторингу оцінювання повсякденного функціонування особи затверджується МОЗ.
До складу робочих груп з моніторингу за їх згодою можуть входити медичні працівники, представники територіальних органів (підрозділів) Пенсійного фонду України, Національної поліції, Державного бюро розслідувань, СБУ, Національного антикорупційного бюро, громадських об`єднань, які провадять діяльність у сфері запобігання та/або протидії корупції.
Робоча група з моніторингу:
- здійснює моніторинг рішень, прийнятих експертними командами та медико-соціальними експертними комісіями, які провадили діяльність у межах відповідного регіону;
- формує запити до Центру оцінювання функціонального стану особи щодо перевірки обґрунтованості рішень, що підлягають моніторингу, у разі виявлення ознак систематичного необґрунтованого прийняття рішень окремими експертними командами та/або медико-соціальними експертними комісіями.
Членам робочих груп з моніторингу забезпечується доступ до інформації про рішення, прийняті експертними командами та медико-соціальними експертними комісіями (без зазначення наявних у таких рішеннях персональних даних осіб, яким проведено оцінювання, та осіб, які входять до складу відповідних експертних команд та комісій).
Якщо за результатами перевірки прийнято рішення про необхідність проведення повторного оцінювання, про це повідомляється особі, повторне оцінювання якої повинно бути проведено, рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) та на адресу її електронної пошти (за наявності), а також відображається в електронній системі для лікаря, який направив, обґрунтованість рішення за яким перевіряється.
Оцінювання в такому разі проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова.
За результатами перевірки обґрунтованості рішень та оцінювання Центр оцінювання функціонального стану особи приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення. У разі відмови особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді, від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, до державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова приймається рішення про скасування попереднього рішення експертної команди або медико-соціальної експертної комісії. Виключними підставами для таких осіб для перенесення строків медичних обстежень є відрядження, тимчасова непрацездатність або мобілізація до Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
Пунктом 57 Порядку встановлено, що рішення експертних команд або медико-соціальних експертних комісій можуть бути оскаржені особами, стосовно яких їх прийнято (далі - скаржник) (їх уповноваженими представниками), в порядку адміністративного оскарження згідно з вимогами цього Порядку та/або в судовому порядку.
Судом встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" № ЦО-20021 від 13.04.2026, яким скасовано рішення МСЕК про встановлення позивачу ІІ групи інвалідності за загальним захворюванням від 23.06.2021 року.
Так, відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що до Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" надійшла постанова слідчого ДБР від 01.08.2025 року із списком осіб по кримінальному провадженню №62024000000000923 для її виконання, в якому була зазначена ОСОБА_1 за порядковим номером №155. 
Відтак, експертною командою в межах встановлених повноважень та на виконання постанови слідчого ДБР був проведений ретельний аналіз всіх документів в медико- експертної справі позивача на підтвердження законних підстав експертного рішення МСЕК, щодо встановлення II групи інвалідності. Крім того, експертна команда мала повне законодавчо обґрунтоване право для скасування вказаного рішення (акту) МСЕК, щодо встановлення позивачу II групи інвалідності.
Як встановлено з матеріалів справи, супровідним листом №10-2-02-01-19047 від 24.08.2025 Державне бюро розслідувань надіслало відповідачу Постанову слідчого Головного слідчого управління ДБР від 01.08.2025 у кримінальному провадженні №62024000000000923 від 24.10.2024 про залучення у кримінальному провадженні спеціалістів ДУ «Український державний науково дослідний інститут медико соціальних проблем інвалідності міністерства охорони здоров`я України». Цією постановою слідчий визначив перелік питань, які підлягають дослідженню: чи обґрунтовано прийняті рішення обласної МСЕК про встановлення позивачу інвалідності.
Разом з тим, суд наголошує, що сама по собі наявність постанови слідчого або іншої передбаченої законом підстави для перевірки обґрунтованості рішення МСЕК не є безумовною підставою для скасування раніше встановленої інвалідності. Така підстава лише ініціює відповідну процедуру, яка має бути проведена з дотриманням гарантій участі особи, належної фіксації форми розгляду, оцінки поданих особою заяв і доказів та наведення мотивів прийнятого рішення.
Крім цього, суд не здійснює самостійно оцінку підставності прийняття певного висновку МСЕК з медичних критеріїв, адже суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері. Водночас, суд вправі перевірити законність процедури прийняття висновків МСЕК на підставі Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
Суд також враховує, що позбавлення особи статусу інвалідності тягне за собою істотні правові наслідки, зокрема втрату соціальних гарантій, пільг та державних виплат, а тому таке втручання можливе лише за наявності чіткої, належно мотивованої правової та фактичної підстави.
Як зазначалося вище, аналіз положень Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1338, свідчить про те, що за наявності підстав для проведення повторного оцінювання Центр оцінювання функціонального стану особи зобов`язаний забезпечити дотримання визначеної законом процедури, яка включає належне повідомлення особи про проведення такого оцінювання, забезпечення її права на участь у процедурі, проведення оцінювання на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження, та ухвалення належним чином мотивованого рішення.
Саме дотримання цієї процедури є необхідною умовою правомірності рішення експертної команди незалежно від наявності підстав для проведення самої перевірки.
Суд зазначає, що обстеження позивача в клініці Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" відбулося в період з 22.09.2025 по 25.09.2025 року, тоді як оскаржуване рішення відповідачем було прийнято лише 13.04.2026 року.
Однак, відповідачем не підтверджено, що під час прийняття рішення про скасування інвалідності, було дотримано вимоги про повідомлення ОСОБА_1 та не надано належних і допустимих доказів вказаних обставин.
Матеріали справи не містять доказів направлення позивачу повідомлення засобами, прямо передбаченими Порядком №1338, а саме на адресу електронної пошти або рекомендованим листом із повідомленням про вручення за місцем його задекларованого чи зареєстрованого проживання із зазначенням дати, часу та місця проведення оцінювання.
Відсутність належного повідомлення фактично позбавила позивача можливості реалізувати гарантоване законом право брати участь у процедурі, яка безпосередньо стосувалася її прав та законних інтересів, можливості надати свої пояснення, заперечення та додаткові документи, а також реалізувати інші передбачені законом права під час процедури перегляду рішення МСЕК.
При цьому, суд враховує положення статей 12 та 17 Закону України «Про адміністративну процедуру», відповідно до яких учасник адміністративного провадження має право бути поінформованим про його початок, ознайомитися з матеріалами справи, бути заслуханим адміністративним органом, надати пояснення, докази та заперечення до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на його права.
Наведені гарантії не мають декларативного характеру, а є складовою принципів належної адміністративної процедури та права особи на справедливий адміністративний розгляд.
Окремо суд звертає увагу на зміст самого рішення Центру оцінювання функціонального стану особи.
Так, рішення №ЦО-20021 містить лише загальне посилання на те, що наявні у позивача функціональні порушення серцево-судинної системи обмежують життєдіяльність хворої в легкому ступені та не дають підстав для встановлення жодної з груп інвалідності, однак не містить належного мотивування, з якого можливо встановити, які конкретні функціональні порушення оцінювалися, які критерії Порядку №1317 були застосовані та з яких підстав експертна команда дійшла висновку про необґрунтованість рішення МСЕК від 11.06.2021 року.
Відповідач, провівши у 2025 році обстеження позивача, не взяв до уваги медичні документи та інші матеріали, які стали підставою для встановлення позивачу ІІ групи інвалідності у 2020 році та її продовження у 2021 році, а також не надав їм належної оцінки.
Натомість за результатами обстеження, проведеного у 2025 році, відповідач дійшов висновку про необґрунтованість рішення МСЕК, прийнятого у 2021 році про продовження строку інвалідності до 01.07.2024 року.
За таких обставин суд позбавлений можливості дійти висновку, що відповідачем було забезпечено повне, всебічне та об`єктивне дослідження обставин, необхідних для прийняття рішення про скасування раніше встановленої позивачу інвалідності, тим паче строк дії якої закінчився до моменту проведення перевірки.
В даному випадку необґрунтовано скасування рішення, яке вичерпало свою дію.
Таким чином, рішення не містить достатньої мотивації, яка б давала можливість перевірити правильність та послідовність висновків відповідача, що суперечить вимогам щодо обґрунтованості індивідуального акта суб`єкта владних повноважень.
Визначальним у межах розгляду цієї справи є те, що рішення №ЦО-20021 від 13.04.2026 року прийняте щодо перегляду рішення МСЕК, оформленого довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 253453 від 23.06.2021 року, яким позивачу було продовжено ІІ групу інвалідності до 01.07.2024 року, строк дії якої уже закінчився.
При цьому після закінчення зазначеного строку група інвалідності позивачу не продовжувалася та в подальшому не встановлювалася.
Таким чином, на момент прийняття відповідачем рішення №ЦО-20021 від 13.04.2026 року, строк дії рішення МСЕК від 23.06.2021 року щодо встановлення Позивачці ІІ групи інвалідності вже сплив. Відтак, відповідач фактично переглянув рішення, дія якого припинилася ще 01.07.2024 року, що має істотне значення для оцінки правомірності оскаржуваного рішення та дотримання відповідачем встановленої законом процедури його перегляду.
У рішенні Конституційного Суду України (справа №1-25/2010) від 29 червня 2010 року) в п. 3.1 зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто, обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Відтак, рішення відповідача №ЦО-20021 від 13.04.2026 року про скасування рішення МСЕК, оформленого довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 253453 від 23.06.2021 року порушує принцип правової визначеності як складову принципу верховенства права.
Відповідач фактично здійснив ретроспективний перегляд індивідуального адміністративного акта, дія якого на момент прийняття оскаржуваного рішення вже припинилася, та скасував правові наслідки акта, які на цей момент уже не існували, так як строк дії рішення МСЕК, оформленого довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 253453 від 23.06.2021 року, якою позивачу було продовжено ІІ групу інвалідності, закінчився 01.07.2024 року, а після спливу зазначеного строку позивач не мала чинного статусу особи з інвалідністю, оскільки цей статус їй надалі не продовжувався та не встановлювався.
Отже, відповідачем не доведено належного дотримання процедури, встановленої Порядком №1338, не підтверджено належного повідомлення позивача, не надано доказів проведення оцінювання відповідно до вимог зазначеного Порядку, не наведено достатнього мотивування прийнятого рішення та необґрунтовано можливість скасування акту, який вичерпав свою дію.
Суд зазначає, що предметом оскарження може бути акт індивідуальної дії, який є чинним та породжує для особи відповідні правові наслідки. Відтак акт індивідуальної дії, який втратив чинність, був скасований або дія якого вичерпана його виконанням, не може бути предметом оскарження, оскільки такий акт більше не створює правових наслідків для відповідної особи.
Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11.02.2022 в адміністративній справі №640/10315/20.
За правилами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України саме на відповідача покладено обов`язок доведення правомірності прийнятого ним рішення.
Проте належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували дотримання усіх вимог процедури перегляду рішення МСЕК та законність прийнятого рішення про скасування позивачу ІІ групи інвалідності, відповідач суду не надав.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення Центру оцінювання функціонального стану особи №ЦО-20021 від 13.04.2026 прийняте без дотримання встановленої законом процедури, без забезпечення процесуальних гарантій позивача та без належного обґрунтування мотивів скасування раніше встановленої інвалідності, строк дії якої закінчився, що свідчить про його невідповідність критеріям законності, обґрунтованості, пропорційності та добросовісності, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Так, з урахуванням вказаної норми КАС України на користь позивача належить стягнути 1064,96 грн. судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд-

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи "Український Державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" №ЦО-20021 від 13.04.2026 року.
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 1064,96 грн. (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України».

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач: Державна установа "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" (вул. Феодосія Макаревського, 1-А, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ 03191673);
Третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, код ЄДРПОУ 13322403).

Суддя Свентух Віталій Михайлович