Справа № 541/2835/26
Номер провадження 2/541/2049/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
(заочне)
14 вересня 2026 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді - Городівського О.А.,
за участю секретаря судового засідання - Ніколаєнко М.В.,
розглянувши у м. Миргороді в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
08.07.2026 представник ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 14.06.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі кредитний договір № 9151366, за умовами якого відповідачу надано кредит, первісно у розмірі 17 000 грн, який у подальшому було збільшено до 19 000 грн. Договір укладено з дотриманням вимог законодавства шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора A5331 як електронного підпису.
На виконання умов договору первісний кредитор перерахував кредитні кошти на платіжну картку відповідача через ТОВ «ПЕЙТЕК», що підтверджується відповідними документами. 
В свою чергу, позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору.
04.02.2026 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу №04022026, згідно умов якого право вимоги перейшло до останнього.
Таким чином, відповідно до витягу з реєстру боржників за договором факторингу №04022026 від 04.02.2026 від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 62 620,00 грн. 
Даний факт підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №04022026 від 04.02.2026, платіжною інструкцією № 919 від 10.02.2026 року, платіжною інструкцією №925 від 12.02.2026 року, платіжною інструкцією № 932 від 13.02.2026 року, платіжною інструкцією №933 від 13.02.2026 року, платіжною інструкцією №934 від 13.02.2026 року, які свідчать про виконання фактором своїх обов`язків за вищевказаним договором факторингу.
Відповідно до реєстру боржників від 04 лютого 2026 року до договору факторингу №04022026 від 04 лютого 2026 року, до позивача перейшло право грошової вимоги з відповідача в сумі 62 620,00 грн, з яких 19 000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 34 120,00 грн - заборгованість за процентами, 9 500,00 - заборгованість за штрафними санкціями.
Позивач звертає увагу суду на те, що вимоги щодо стягнення штрафних санкцій у межах даного позову не заявляються, у зв`язку з чим загальний розмір грошових вимог до стягнення становить 53 120,00 грн.
ОСОБА_1 не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором №9151366 від 14.06.2025 року не погашена.
Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 53 120,00 грн, а також стягнути понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
Представник позивача в позовній заяві просив розглянути цивільну справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Інших заяв та клопотань по справі не надійшло.
Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17.07.2026 року справу за вищевказаним позовом постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін (а.с. 169).
Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд з прав людини (далі Суд) зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у «розумні строки». Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі «Странніков проти України», де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі «розумності строку».
З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, приходить до наступного.
Судом встановлено, що 14.06.2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №9151366 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов кредитного договору кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 17 000,00,00 грн строком на 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів (п. 1.4. договору). Ти процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору (п. 1.5.1.). Знижена процентна ставка 0,65% на день застосовується як бонус за Програмою лояльності за умови, що споживач до 14.07.2025 або протягом трьох наступних днів сплатить суму першого платежу (або здійснить часткове дострокове повернення кредиту); якщо ж цю умову не виконати, кредит надалі обслуговуватиметься за звичайною стандартною процентною ставкою, що не вважається погіршенням умов договору (п. 1.5.2.). 
Загальні витрати, реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту залежать від умов сплати: без знижки (за стандартною ставкою) вони становлять 61 200,00 грн, 2333,95% річних і 78 200,00 грн відповідно, тоді як із урахуванням зниженого періоду ці показники зменшуються до 59 415,00 грн, 1840,22% річних і 76 415,00 грн.
В подальшому Відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 19 000,00 грн. 
Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Виконання первинним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 17 000,00 грн відповідачеві підтверджується копією повідомлення TOB «Пейтек» вих. № 20260205-1.1 від 2026-02-05 09:49, та у розмірі 2 000,00 грн. підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» від 06.02.2026 року за вих. № 20143. 
Також, згідно інформації наданої АТ КБ "Приватбанк" на виконання ухвали суду від 17.07.2026 встановлено, що ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), та емітувались інші картки. Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № НОМЕР_1 за період 14.06.2025 - 23.06.2025 р: номер телефону НОМЕР_3 був/є фінансовим та знаходиться/знаходився в анкетних даних ОСОБА_1 . Разом з цим, згідно виписки № бн за період 14.06.2025-23.06.2025 на вказаний рахунок було зараховано 14.06.2025 грошові кошти в розмірі 17 000,00 грн., та 18.06.2025 грошові кошти в розмірі 2 000,00 грн.
04.02.2026 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу №04022026, згідно умов якого право вимоги перейшло до останнього.
Відповідно до п.1.1. фактор передав грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу), а клієнт відступив факторові право грошової вимоги. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Витяг долучено до матеріалів справи.
Згідно із п. 1.2. перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №3, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Таким чином, відповідно до витягу з реєстру боржників за договором факторингу №04022026 від 04.02.2026 від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 62 620,00 грн. 
Даний факт підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №04022026 від 04.02.2026, платіжною інструкцією № 919 від 10.02.2026 року, платіжною інструкцією №925 від 12.02.2026 року, платіжною інструкцією № 932 від 13.02.2026 року, платіжною інструкцією №933 від 13.02.2026 року, платіжною інструкцією №934 від 13.02.2026 року, які свідчать про виконання фактором своїх обов`язків за вищевказаним договором факторингу.
Відповідно до реєстру боржників від 04 лютого 2026 року до договору факторингу №04022026 від 04 лютого 2026 року, до позивача перейшло право грошової вимоги з відповідача в сумі 62 620,00 грн, з яких 19 000,00,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 34 120,00 грн - заборгованість за процентами, 9 500,00 - заборгованість за штрафними санкціями.
Однак вимоги щодо стягнення штрафних санкцій у межах даного позову не заявляються, у зв`язку з чим загальний розмір грошових вимог до стягнення становить 53 120,00 грн.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст.ст. 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт товариства, зазначив свої персональні дані, пройшов декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з товариством та уклав кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу. Вищевикладене підтверджує те, що волевиявлення відповідача було вільним і відповідало його внутрішній волі відповідно до ст. 203 ЦК України.
Договір був вчинений в електронній формі, яка згідно зі ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 626, 628 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 1 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (що відповідає належному виконанню відповідно до ст. 516 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.
Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 06 лютого 2019 року у справі №361/2105/16-ц. 
27.04.2026 ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» надіслало на адресу ОСОБА_1 досудова вимога щодо дострокового стягнення заборгованості Вих. № 25771537393. 
Виходячи з наведеного судом встановлено право вимоги ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 .
Оскільки відповідачем не виконано умов за кредитним договором №9151366 від 14.06.2025 року, тобто не погашено заборгованість перед позивачем, суд дійшов висновку, що відповідач порушив умови укладеного договору, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до платіжної інструкції №47918 від 06 липня 2026 року позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 2 662,40 грн (а.с. 6).
З огляду на викладене, необхідно стягнути з відповідача на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» витрати зі сплати судового збору у вказаному розмірі.
На підставі п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 1,2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Позивачем суду надано договір про надання правничої допомоги №20/01/26-02 від 20.01.2026 року, додаткову угоду № 25771537393 від 20.04.2026 до договору про надання правничої допомоги №20/01/26-02 від 20.01.2026, акт прийому-передачі наданих послуг від 05.05.2026, відповідно до яких встановлено, що адвокатське бюро «ТИМОШЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» отримало від ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» гонорар у розмірі 7 000 грн за надані правові та юридичні послуги. 
У постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19.
Відповідно до правового висновку, викладеному у додатковій постанові Верховного Суду від 03.10.2024 у справі № 357/8695/23, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність.
Беручи до уваги вищевикладене та з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про зменшення витрат на правничу допомогу до 4 000, 00 грн.
Керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 13, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, суд, - 
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 34, офіс 333, Код ЄДРПОУ: 43541163), заборгованість за кредитним договором № 9151366 від 14.06.2025 року в розмірі 53 120 (п`ятдесят три тисячі сто двадцять) гривень 00 копійок, з яких: 19 000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 34 120,00 грн - заборгованість за процентами. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 34, офіс 333, Код ЄДРПОУ: 43541163) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя | | О.  А.  Городівський