Справа № 571/1217/26 
Провадження № 2/571/586/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2026 року       с-ще Рокитне
Рокитнівський районний суд Рівненської області
в складі головуючої судді    Качмар М.Я.,
за участі секретаря судового засідання  Качановської О.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Старосільської сільської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.
Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 березня 2005 року. У шлюбі в них народилися четверо дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Протягом останнього часу стосунки з жінкою розладились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага. Фактично сім`я припинили своє існування. Сторони спільно не проживають, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Просить шлюб розірвати та визначити місце проживання дітей з батьком.
Ухвалою суду від 15.06.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, залучено до участі у справі третю особу Службу у справах дітей виконавчого комітету Старосільської сільської ради подати.
Сторони в судове засідання не з`явилися.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, належно та вчасно був повідомлений про день, час, місце розгляду справи. До матеріалів справи додав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча належно, у встановленому законом порядку, повідомлялась про час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомила, від неї не надходила заява про відкладення розгляду справи та не подавався відзив.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, повідомили суд що не можуть надати висновок про доцільність визначення місця проживання дітей з одним із батьків.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.
Сторони зареєстрували шлюб 13.03.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 , про що зроблено актовий запис № 7 від 13.03.2005 року.
Від спільного подружнього життя мають четверо дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя та відносини в сім`ї, втратили почуття любові.
Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю. Протягом тривалого часу сторони не проживають разом та шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї.
Крім цього, суд враховує інтереси дітей сторін, оскільки їх повноцінний розвиток та виховання у сім`ї, у якій відсутнє взаєморозуміння та існують постійні конфлікти є неможливим.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що сім`я розпалась остаточно, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати.
Майнового спору сторони не мають.
Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
При вирішенні спору між батьками щодо визначення місця проживання дітей, суд, відповідно до ч.1 ст.161 СК України, враховує ставлення кожного з батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, вік та стан здоров`я дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Також суд приймає до уваги те, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей, піклується ними, може створити належні умови для їх виховання, особисті якості батьків.
Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Аналіз наведених норм права, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання.
Як встановлено судом, між сторонами виник спір з приводу місця проживання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . 
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з статтею 157 СК України, частинами 1, 2статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.
Як визначено статтями 141, 153 СК України, яка кореспондує зі статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За вимогами ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.
Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 (далі Правил) передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
Як встановлено судом при дослідженні доказів у справі, фактично спір щодо місця проживання дитини був ініційований батьком дітей, з яким, відповідно до позову, діти і так фактично проживають і від якого матір дітей не вимагала та не вимагає зміни їх місця проживання.
Також суд наголошує, що після звернення батька дітей до суду з позовом про визначення місця проживання дітей, відповідач жодних заперечень на адресу суду не направила, будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дітей із матір`ю суду не надала. Тобто фактично відповідач не заперечує, щоб суд ухвалив рішення про визначення місця проживання дітей з батьком, оскільки будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини із матір`ю суду не надала.
За встановлених обставин, суд не вбачає, щоб на день звернення із позовом до суду та на час розгляду справи по суті у позивача і відповідача виник та існував реальний спір щодо місця проживання дітей, які, як встановлено судом, проживають із батьком, а матір дітей не вимагала від батька дітей змінити їх місце проживання, не порушувала у судовому порядку питання щодо відібрання дітей у позивача, не зверталася до суду з позовом про визначення місця проживання дітей разом з собою і не заперечує щодо проживання дітей з батьком.
На думку суду, зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання. При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.07.2024 у справі №127/16211/23. Схожих висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 10.12.2024 у справі №299/8679/23.
В ході судового розгляду встановлено, що між сторонами непорозумінь чи спорів стосовно місця проживання дітей не виникало, діти проживають разом з батьком за зареєстрованим місцем проживання, тому спору між сторонами щодо визначення місця проживання дітей на час розгляду справи судом не вбачається, в зв`язку з чим позовні вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, а тому у задоволенні позову в частині визначення місця проживання дитини слід відмовити. Окрім того, позивач не подав до суду жодного доказу, які б вказували на існування спору, щодо визначення місця проживання дітей.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 247, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. ст. 110, 112, 141,150, 155, 160, 161 СК України, суд, -

у х в а л и в :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Старосільської сільської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей задовольнити частково.
Шлюб, зареєстрований 13 березня 2005 року виконавчим комітетом Вежицької сільської ради Рокитнівського району Рівненської області, актовий запис за № 7, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Старосільської сільської ради, код ЄДРПОУ 43974585, місце знаходження вул. Хмельницького Богдана, 50, с. Старе Село, Сарненського району Рівненської області.

Суддя          М.Я.Качмар