?
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2026 року 
м. Київ
cправа № 910/10368/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І., 
секретаря судового засідання - Кондратюк Л. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укрнафта" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2026 (колегія суддів: Колесник Р. М., Сковородіна О. М., Тищенко А. І.) та рішення Господарського суду міста Києва від 07.01.2026 (суддя Чинчин О. В.) у справі
за позовом Акціонерного товариства "Укрнафта" до 1) Львівської обласної державної адміністрації, 2) Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання незаконним та скасування пункту додатку до розпорядження, скасування державної реєстрації,
за участю:
представника позивача - Малети А. І., 
представника відповідача-2 - Олійник Р. Б., 
ВСТАНОВИВ: 
Короткий зміст позовних вимог 
1. Акціонерне товариство "Укрнафта" (далі - АТ "Укрнафта") звернулося з позовом до Львівської обласної державної адміністрації (далі - ЛОДА), Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (далі - ДСГП "Ліси України") про:
1) визнання незаконним та скасування пункту 19 додатку "Перелік земельних ділянок ДП "Самбірський лісгосп", сформованих відповідно до технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель" до розпорядження ЛОДА від 22.11.2022 № 190/0/5-22 "Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель"; 
2) скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер 4621285400:04:000:0106 площею 297 га, державна реєстрація якої здійснена 08.03.2023, за цільовим призначенням - 09.01 для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг, категорія земель - землі лісогосподарського призначення; 
3) скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведену 08.03.2023 державну реєстрацію права державної власності за ЛОДА на земельну ділянку кадастровий номер 4621285400:04:000:0106 площею 297 га, за реєстраційним номером нерухомого майна 2703529446212, номер запису про право власності/довірчої власності: 49517930; 
4) скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведену 08.03.2023 державну реєстрацію права постійного користування за ДСГП "Ліси України" на земельну ділянку кадастровий номер 4621285400:04:000:0106 площею 297 га, номер запису про інше речове право: 49517977.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок формування відповідачем-1 на підставі розпорядження від 22.11.2022 № 190/0/5-22 "Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель" земельної ділянки з кадастровим номером 4621285400:04:000:0106, в межах якої розташоване майно позивача - свердловини № 24-П, № 28-П, № 29-П, та надання її в постійне користування відповідачу-2, позивачу було створено перешкоди у здійсненні ним своїх прав щодо користування свердловинами, володіння та користування земельною ділянкою під даними свердловинами (площею 0,73 га), а також у здійсненні видобутку нафти на нафтогазоносних надрах Бориславського родовища.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
3. Рішенням виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів від 25.04.1988 № 158 "Про відведення земель" вилучено з користування Самбірського ЛГЗ 2,3 га земель, покритих лісом, у тому числі: 1,7 га у тимчасове користування на 3 роки та 0,6 га в довгострокове користування на 10 років для НГВУ "Бориславнафтогаз" під будівництво експлуатаційної свердловини № 24-Попелі (свердловина № 24-П).
4. АТ "Укрнафта" є власником нафтових свердловин № 24-П "Попелі 24", № 28-П "Попелі 28", № 29-П "Попелі", які знаходяться у Львівській області, Дрогобицький район на землях Опаківської сільської ради, що підтверджується актом приймання-передавання нерухомого майна до статутного капіталу ВАТ "Укрнафта" від Міністерства палива та енергетики України, паспортами свердловин, складеного відповідно до Порядку ведення обліку нафтових і газових свердловин, затвердженого наказом Державного комітету природних ресурсів України від 20.04.2005 № 76, технічною документацією по інвентаризації земель.
5. 22.02.1999 Державною службою геології та надр України видано АТ "Укрнафта" спеціальний дозвіл на користування надрами № 1757 на Бориславське родовище строком дії до 10.03.2039 з метою здійснення видобутку вуглеводнів.
6. Рішенням Дрогобицької районної ради Львівської області від 24.12.1998 № 85 "Про затвердження матеріалів землевпорядних робіт, проведених на землях, що знаходяться в користуванні дочірнього підприємства "Бориславнафтогаз" залишено у тимчасовому довгостроковому користуванні ДП "Бориславнафтогаз" на 25 років земельну ділянку, що зайнята діючою свердловиною на території Опаківської сільської ради уточненою площею 1,24 га, в тому числі на землях запасу Опаківської сільської ради - 0,66 га, та землях Підбузького лісництва Самбірського ДЛГ - 0,58 га, та земельну ділянку, що зайнята діючою свердловиною на території Доброгостівської сільської ради, уточненою площею 0,89 га, Доброгостівського лісництва Дрогобицького ДЛГ в межах фактичного користування.
7. 04.03.1999 між НГВУ "Бориславнафтогаз" та Опаківською сільською радою народних депутатів Дрогобицького району Львівської області було укладено договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), зареєстрований в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 04.03.1999 за № 1, відповідно до умов якого Дрогобицька районна рада на підставі рішення від 24.12.1998 № 85 під експлуатацію свердловин 4-П, 8-П, 24-П, 28-П, 29-П надає, а НГВУ "Бориславнафтогаз" приймає в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 1,24 га. 
8. Земельна ділянка надається на умовах довгострокового користування строком на 25 років для видобування нафти і газу (пункт 1.2 договору) (до 03.03.2024). Плата за землю вноситься землекористувачем щорічно у вигляді земельного податку ( пункт 2.1 договору). 
9. Листом від 28.07.2023 № 28/07 Приватне підприємство "Інформаційний кадастровий центр" повідомило АТ "Укрнафта" про накладання земельної ділянки (свердловини № 24-П, № 28-П, № 29-П) на земельну ділянку з кадастровим номером 4621285400:04:000:0106, що є в користуванні ДП "Самбірський лісгосп", до якого долучено рішення від 12.12.2022 № РВ-7100175542022 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, Державного кадастрового реєстратора відділу № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, відповідно до якого відмова обґрунтована розташуванням в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки з кадастровим номером 4621285400:04:000:0106, перетин якої співпадає на 84,2136 %.
10. ДП "Самбірський лісгосп" (код 00992510) було реорганізовано шляхом приєднання до ДСГП "Ліси України" (код 44768034) та на його базі створено відокремлений підрозділ - філію "Самбірське лісове господарство" ДСГП "Ліси України". 
11. Також долучено лист від 27.07.2023 № 1-19-9/805-23 філії "Самбірське лісове господарство" ДСГП "Ліси України", в якому зазначено, що земельна ділянка (земельна ділянка під свердловинами № 24-П, № 28-П, № 29-П) розташована у квадраті 67 виділ 17 державного лісового фонду Підбузького лісництва, категорія - експлуатаційні ліси. Згідно з проведеною інвентаризацією земель, дана земельна ділянка надана в постійне користування для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг ДСГП "Ліси України" (кадастровий номер 4621285400:04:000:0106).
12. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна за Львівською обласною державною адміністрацією зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 4621285400:04:000:0106, площею 297 га, номер запису про право власності / довірчої власності: 49517930, 08.03.2023, а за ДСГП "Ліси України", номер запису про інше речове право: 49517977, 08.03.2023, зареєстровано право постійного користування даною земельною ділянкою, яке виникло на підставі розпорядження, серія та номер 190/0/5-22 видане 22.11.2022 Львівською обласною державною адміністрацією.
13. Розпорядженням Львівської обласної державної адміністрації від 22.11.2022 № 190/0/5- 22 "Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель" затверджено ДП "Самбірський лісгосп" технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель загальною площею 7297,4217 га згідно з додатком.
14. Відповідно до пункта 19 додатку "Перелік земельних ділянок ДП "Самбірський лісгосп", сформованих відповідно до технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель" до розпорядження Львівської обласної державної адміністрації від 22.11.2022 № 190/0/5-22 "Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель" затверджено технічну документацію по земельній ділянці кадастровий номер 4621285400:04:000:0106 площею 297 га, яка знаходиться в межах територіальної одиниці Східницької селищної ради Дрогобицького району Львівської області.
15. Земельна ділянка площею 0,73 га, яка у складі земельної ділянки площею 1,24 га, що перебувала у користуванні АТ "Укрнафта" на підставі договору на право тимчасового користування землею від 04.03.1999, накладається на земельну ділянку з кадастровим номером 4621285400:04:000:0106 площею 297 га, право власності на яку зареєстровано за ЛОДА, а право постійного користування за ДСГП "Ліси України".
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій 
16. 07.01.2026 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення про відмову у позові.
17. Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з такого: 
- затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель загальною площею 7297,4217 га на підставі розпорядження від 22.11.2022 № 190/0/5-22 "Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель" відбулось у відповідності до вимог чинного законодавства України, тому спірна земельна ділянка сформована та класифікована за цільовим призначенням, а саме, для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг та перебуває у постійному користуванні ДП "Ліси України";
- позивачем не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження неправомірності прийнятого розпорядження від 22.11.2022 № 190/0/5-22;
- договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 04.03.1999 був укладений на строк до 04.03.2024, умовами якого не передбачено автоматичного поновлення даного договору після закінчення строку, на який його було укладено, а матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження звернення позивача з відповідною заявою до орендодавця про укладення договору оренди землі на новий строк;
- заявлені у справі позовні вимоги не відповідають належному та ефективному способу захисту, яким у даному випадку є віндикаційний позов, а не скасування розпоряджень чи реєстраційних записів. 
18. 22.04.2026 Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою змінив рішення Господарського суду міста Києва від 07.01.2026, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.
19. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що: 
- договір тимчасового користування від 04.03.1999 не є тотожним договору оренди, тому він не міг бути автоматично поновлений після закінчення строку його дії 03.03.2024 як в порядку статті 33 Закону України "Про оренду землі", так і на підставі статті 764 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України); 
- суд наголосив, що реєстрація земельної ділянки за відповідачами жодним чином не позбавляє АТ "Укрнафта" права власності на свердловини та права на видобуток нафти (дозвіл діє до 2039 року);
- апеляційний суд дійшов висновку, що подання віндикаційного позову, про що виснував суд першої інстанції, також є неефективним способом захисту. Натомість належним та прямо передбаченим законом механізмом захисту прав для нафтогазовидобувних підприємств у таких випадках є встановлення земельного сервітуту (права користування чужою земельною ділянкою). 
Короткий зміст касаційної скарги
20. АТ "Укрнафта" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
21. Підставою касаційного оскарження АТ "Укрнафта" визначило пункти 1, 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), наполягаючи на тому, що оскаржувані судові рішення прийняті без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених: 
- у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2025 у справі № 446/478/19 щодо належного способу захисту у спорах про витребування частини земельної ділянки, що накладається;
- у постановах Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 260/3056/20, від 12.06.2024 у справі № 908/63/23 про те, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. 
22. Крім того, скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо порядку застосування статті 764 ЦК України, а саме, чи поширює свою дію стаття 764 ЦК України на договір на право тимчасового користування землею, який укладений відповідно до положень Земельного кодексу України (далі - ЗК України) від 18.12.1990, для правової можливості продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладання нового договору за умови відсутності в чинному законодавстві України після 01.01.2002 такої правової підстави як договір на право тимчасового користування землею. 
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
23. У відзиві на касаційну скаргу ЛОДА просить в її задоволенні відмовити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін, наполягаючи на тому, що доводи касаційної скарги зводяться до незгоди позивача з оцінкою доказів та фактично спрямовані на їх переоцінку, що виходить за межі повноважень Верховного Суду. 
24. ЛОДА вказує, що стаття 764 ЦК України, на яку посилається скаржник, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки укладений 04.03.1999 договір є договором на право тимчасового користування землею, а не договором оренди, тому правила щодо його автоматичного продовження (поновлення) не застосовуються. При цьому чинний ЗК України не передбачає такого виду речового права, як тимчасове користування землею. Із закінченням строку дії договору 03.03.2024 він перестав бути підставою для користування земельною ділянкою. Позивач мав право на оформлення нового права користування за чинним законодавством, проте доказів такого переоформлення не надав.
25. ЛОДА також наголошує на тому, що право власності на свердловини № 24-П, № 28-П та № 29-П або наявність спеціального дозволу на користування надрами не породжують безумовного права користування земельною ділянкою без його належного оформлення та державної реєстрації. 
26. Крім того, за доводами ЛОДА, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 297 га є непропорційним втручанням у права держави. АТ "Укрнафта" пов`язує порушення своїх прав через розміщення свердловин із ділянкою площею 0,73 га (або 1,24 га), але при цьому вимагає скасувати державну реєстрацію всієї земельної ділянки площею 297 га, що призведе у разі задоволення позову до втручання у право постійного користування ДСГП "Ліси України" щодо всього масиву, що не може визнаватися законним. 
Позиція Верховного Суду 
27. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
28. Ураховуючи викладене, касаційний господарський суд переглядає оскаржувані судові рішення в межах вимог касаційної скарги.
29. Статтею 15 ЦК України унормовано право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
30. Наведена норма визначає об`єктом захисту саме порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
31. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц, від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18). 
32. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц).
33. Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18). 
34. Спосіб захисту права або інтересу повинен бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц). При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 зазначила, що судове рішення не повинне породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту. 
35. Отже, спосіб захисту повинен відповідати змісту порушеного права та природі спірних правовідносин.
36. Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц). 
37. Предметом спору у цій справі є вимоги про визнання незаконним та скасування пункту 19 додатку до розпорядження ЛОДА від 22.11.2022 № 190/0/5-22; скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер 4621285400:04:000:0106, площею 297 га; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права державної власності за ЛОДА на земельну ділянку кадастровий номер 4621285400:04:000:0106 площею 297 га; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права постійного користування за ДСГП "Ліси України" на земельну ділянку кадастровий номер 4621285400:04:000:0106 площею 297 га.
38. Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про обрання позивачем неналежного способу захисту. При цьому за висновком суду першої інстанції належним у цій справі є віндикаційний позов, а не позов про скасування розпоряджень чи реєстраційних записів. Натомість за висновками апеляційного суду, належним та прямо передбаченим законом механізмом захисту прав для нафтогазовидобувних підприємств у таких випадках є встановлення земельного сервітуту (права користування чужою земельною ділянкою).
39. Верховний Суд погоджується з такими висновками апеляційного суду та зазначає, що відповідно до статті 387 ЦК України віндикаційний позов є речово-правовим механізмом захисту неволодіючого власника від володіючого невласника, метою якого є повернення майна в натурі. 
40. Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права. Задоволення віндикаційного позову є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас такий запис вноситься виключно в разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц, від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).
41. Проте у спірних правовідносинах АТ "Укрнафта" є власником лише нафтових свердловин та фактично продовжує ними володіти і користуватися. 
42. Як правомірно вказав апеляційний суд, право власності АТ "Укрнафта" на свердловини для видобутку нафти та його безумовне право на користування земельною ділянкою, необхідною для цієї мети, жодним чином не виключає можливість одночасного існування права державної власності на земельну ділянку, а також права ДП "Ліси України" на здійснення постійного користування земельною ділянкою переданою йому державою як власником.
43. Оскільки позивач не є власником спірної частини земельної ділянки площею 0,73 га, а також не позбавлений фактичного володіння своїм нерухомим майном (свердловинами), застосування віндикації у даному випадку не відповідає характеру спірних правовідносин. 
44. В контексті наведеного Суд відхиляє посилання скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2025 у справі № 446/478/19, у якій вирішувалося питання щодо належного способу захисту у спорах про витребування частини земельної ділянки, що накладається, з огляду на неподібність спірних правовідносин у цій справі № 446/478/19 та у справі, що переглядається. Адже у справі № 446/478/19 спір стосувався захисту прав власника земельної ділянки шляхом її витребування із чужого незаконного володіння в порядку віндикації, в той час як у справі, що переглядається, АТ "Укрнафта" не є власником частини спірної земельної ділянки. 
45. Водночас наявність у позивача права власності на нерухоме майно (свердловини) та чинного спеціального дозволу на користування надрами (до 2039 року) гарантує йому право на доступ до цих об`єктів для видобутку нафти. 
46. Так, відповідно до статті 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.
47. За змістом статті 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: в-1) право на будівництво та розміщення об`єктів нафтогазовидобування; в-3) право на користування земельною ділянкою для потреб геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки, корисних копалин з подальшим видобуванням корисних копалин (промислової розробки родовищ) загальнодержавного та місцевого значення та (або) для видобування корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення з правом будівництва та розміщення споруд/об`єктів, пов`язаних із зазначеним видом діяльності, за умови що при цьому не порушуються права землевласника, передбачені статтею 98 цього Кодексу.
48. Згідно зі статтею 18 Закону України "Про нафту і газ" надання земельних ділянок у користування для потреб нафтогазової галузі здійснюється у порядку, встановленому земельним законодавством України.
49. Земельні ділянки усіх форм власності та категорій надаються власникам спеціальних дозволів на користування нафтогазоносними надрами для будівництва, розміщення і експлуатації об`єктів нафтогазовидобування та облаштування родовища шляхом встановлення земельних сервітутів без зміни цільового призначення цих земельних ділянок, крім земель природно-заповідного фонду, оздоровчого призначення, рекреаційного призначення, історико-культурного призначення та водного фонду.
50. Для встановлення земельного сервітуту власник спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами письмово звертається до власника (користувача) земельної ділянки з пропозицією укласти договір про встановлення земельного сервітуту та додає до звернення проект такого договору із зазначенням, серед іншого, запропонованого розміру плати за встановлення земельного сервітуту та її індексації. Друга сторона розглядає звернення, підписує договір або надає письмову мотивовану відмову у його укладенні протягом 15 днів з дня отримання відповідного звернення.
51. У разі недосягнення згоди щодо укладення договору про встановлення земельного сервітуту для потреб нафтогазової галузі спір про встановлення земельного сервітуту вирішується у судовому порядку з урахуванням вимог цієї статті.
52. Дія сервітуту, встановленого відповідно до цієї статті, зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлено сервітут, до іншої особи, а також у разі зміни осіб, на користь яких встановлено сервітут. У таких випадках до раніше укладених договорів про встановлення сервітутів можуть вноситися відповідні зміни, якщо інше не передбачено договором.
53. Положеннями Кодексу України про надра передбачений дещо інший порядок надання земельних ділянок з метою здійснення надрокористування, проте згідно зі статтею 3-1 цього кодексу, якщо законами про користування нафтогазоносними надрами, зокрема Законом України "Про нафту і газ", Законом України "Про газ (метан) вугільних родовищ" та Законом України "Про угоди про розподіл продукції", встановлені інші норми, ніж ті, що передбачені у цьому Кодексі, то застосовуються норми цих законів. 
54. З огляду на викладене, належним правовим титулом використання земельної ділянки, що забезпечить реалізацію прав та інтересів позивача, який здійснює діяльність, зокрема з видобутку нафти, є встановлення сервітуту на користування земельною ділянкою незалежно від її форми власності та категорії землі, в межах, необхідних для реалізації дозволу на користування нафтогазоносними надрами, наявного у АТ "Укрнафта" та чинного до 10.03.2039.
55. Отже, безумовне та беззаперечне право АТ "Укрнафта" здійснювати видобуток нафти із використанням належних йому свердловин в місці їх розташування, презюмує його право на використання земельної ділянки, що необхідна для цієї мети, а законодавство передбачає спеціальний спосіб забезпечення такої можливості саме шляхом встановлення земельного сервітуту.
56. Саме укладення договору сервітуту із постійним користувачем/власником сформованої ділянки площею 297 га (або встановлення його за рішенням суду) є ефективним способом захисту, який забезпечить безперешкодний видобуток нафти. 
57. Зважаючи на те, що обрання неналежного способу захисту є самостійною підставою для відмови у позові незалежно від інших установлених судом обставин, колегія суддів не надає оцінку іншим доводам касаційної скарги. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
58. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
59. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати 
60. Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд - 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укрнафта" залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2026 у справі № 910/10368/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та не підлягає оскарженню 
Суддя Є. В. Краснов
Суддя Г. М. Мачульський
Суддя Л. І. Рогач