ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
  	Справа № 636/7505/25  Провадження№ 2/636/948/26	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2026 року Чугуївський міський суд Харківської області в складі: головуючого – судді Гніздилова Ю. М., за участю секретаря судового засідання – Селевко Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв цивільну справу № 636/7505/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зменшення розміру аліментів,
встановив:
03.09.2025 року позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, утриманих з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 11.08.2025 року по справі №636/6397/24 на користь ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 на утримання спільної дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та досягнення дитиною повноліття. 
В обґрунтування поданої позовної заяви ОСОБА_1 зазначив, що він є військовослужбовцем, який безперервно виконує бойові завдання у зоні активних бойових дій. Його служба пов`язана з підвищеним ризиком для життя та здоров`я, а також із необхідністю нести значні додаткові витрати. Зокрема, йдеться про придбання індивідуального захисного спорядження, медикаментів та інших засобів, необхідних для виконання службових обов`язків. Ці витрати є обов`язковими, адже безпосередньо впливають на здатність Позивача вижити та виконувати службові завдання. Хоча Позивач отримує грошове забезпечення як військовослужбовець, його розмір спрямовується переважно на покриття витрат, пов`язаних зі службою, та на забезпечення базових потреб. В результаті у нього фактично не залишається ресурсів для виконання аліментних зобов`язань у визначеному розмірі. Крім того, позивач посилається на те, що на його утриманні перебуває його мати, яка є непрацюючою та не має будь-яких - джерел доходу. Більше того, вона має статус внутрішньо переміщеної особи, оскільки була змушена покинути своє місце постійного проживання через війну, втративши житло, соціальні зв`язки та можливість працевлаштування, мати опинилася у вкрай вразливому становищі. За таких умов саме позивач є єдиною особою, здатною забезпечити їй мінімальний рівень матеріальної підтримки. Таким чином, сукупність обставин - безперервна військова служба у зоні бойових дій із високим рівнем витрат, відсутність інших стабільних доходів та обов`язок утримувати матір, яка є внутрішньо переміщеною особою та не має власних засобів до існування, - об`єктивно унеможливлює виконання аліментних зобов`язань у визначеному судовим наказом розмірі. 
Представник відповідача ОСОБА_4 надала до суду відзив на позовну заяву, де зазначила, що 19 лютого 2021 року у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народився син — ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис №02. На даний час малолітній ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю — ОСОБА_2 , яка забезпечує його щоденний догляд, виховання, розвиток та належні умови проживання. Малолітня дитина потребує стабільного, достатнього та безперервного фінансового забезпечення, яке включає витрати на харчування, одяг, медикаменти, лікування, профілактичні та оздоровчі заходи, розвиток здібностей, дозвілля, відвідування дитячих установ, забезпечення умов безпеки, а також невідкладні та непередбачувані витрати, пов`язані з віком та станом здоров`я дитини. Усі ці потреби об`єктивно зростають із віком дитини та вимагають участі обох батьків у належному матеріальному забезпеченні. За таких обставин вимога позивача щодо зменшення розміру аліментів до 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, хоча й не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є необґрунтованою та суперечить найкращим інтересам дитини. Зменшення розміру аліментів призведе до погіршення матеріального становища малолітнього, оскільки фактичні витрати на його утримання значно перевищують мінімальний рівень, гарантований законодавством, а матір самостійно не може забезпечити повний обсяг необхідних потреб дитини без належної участі батька. Таким чином, підстав для зменшення розміру аліментів, встановленого раніше, не існує, а належний рівень фінансового забезпечення дитини має зберігатися з огляду на принцип пріоритетності прав та інтересів малолітньої дитини 
Позивач у судове засідання не з`явився надав заяву, в якій підтримав вимоги, просив їх задовольнити та розглянути справу без його участі.
Суд дослідивши позовну заяву та надані докази, приходить до наступного.
ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народився син — ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис №02. 
11.08.2025 року Чугуївський міський суд Харківської області розглянув справу №636/6397/25 за заявою про видачу судового наказу Відповідача, ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , суд присудив стягнути аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду 01.08.2025 року та до досягнення дитиною повноліття. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є військовослужбовцем, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 .
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі №554/3355/20 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. 
У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90). 
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Позивач зазначав, що не має реальної можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки його матеріальне становище істотно погіршилося та не дозволяє забезпечувати навіть власні потреби. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, а також врахувавши вимоги сімейного законодавства щодо необхідності забезпечення належного утримання дитини з одночасним дотриманням принципу справедливого балансу між інтересами дитини та платника аліментів, суд дійшов висновку, що визначений розмір аліментів у частині 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) позивача є обґрунтованим, справедливим та таким, що відповідає встановленим у справі обставинам.
За таких обставин суд дійшов висновку, що наведені позивачем доводи не свідчать про наявність передбачених законом підстав для зміни раніше визначеного розміру аліментів. Отже, позовні вимоги про зміну розміру аліментів є необґрунтованими, не підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.110, 112, 180, 182, 191, 192 СК України, ст.8, ч.1 ст.12, ч.6 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства”, ст.ст.11, 12, 13, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зменшення розміру аліментів - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя           Ю.М. Гніздилов