СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 липня 2026 року Справа № 480/5481/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/5481/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (відділ перерахунків пенсій №1 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг), третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить:
- скасувати рішення № 182950005676 від 19.06.2025 Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг, відділу перерахунків пенсій № 1), яким ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, (Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг, відділ перерахунків пенсій № 1) зарахувати до стажу державної служби (страхового стажу) період роботи з 09.06.1995 по 02.12.2022, у органах митної служби, відповідно до записів в трудовій книжці, а саме:
09.06.1995 - 21.04.1997 прийнятий на посаду інспектора пасажирського відділу митниці;
16.06.1995 прийняв присягу державного службовця;
22.04.1997- 04.07.2000 старший інспектор пасажирського відділу митниці;
05.07.2000 - 31.08.2010 старший інспектор пасажирського відділу митниці, старший інспектор відділу митного оформлення митний пост «Конотоп» (Глухівська митниця);
29.11.2000 присвоєно персональне звання інспектора митної служби 1 рангу;
24.03.2003 присвоєно персональне звання радник митної служби 3 рангу;
01.04.2004 присвоєно спеціальне звання інспектор митної служби III рангу;
25.06.2005 присвоєно спеціальне звання інспектор митної служби 2 рангу;
20.02.2006 переведений на посаду старшого інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста "Конотоп";
27.11.2006 присвоєно спеціальне звання інспектор митної служби 3 рангу;
01.09.2010 - 02.12.2022 старший інспектор відділу, старший державний інспектор відділу митниці відділу митного оформлення № 1 митного поста "Конотоп";
03.02.2012 переведений на посаду старшого інспектора митного поста "Конотоп";
01.06.2013 переведений на посаду старшого інспектора митного поста "Конотоп";
01.06.2013 присвоєно 14 ранг державного службовця;
15.01.2014 присвоєно спеціальне звання радник податкової та митної служби III рангу;
03.03.2014 переведений на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення "Пасажирський" митного поста "Конотоп";
24.11.2014 переведений на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення "Пасажирський" митного поста "Конотоп";
03.03.2016 переведений на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення "Пасажирський" митного поста "Залізничний";
01.08.2016 переведений на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення "Пасажирський" митного поста "Конотоп";
01.01.2019 переведений на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення "Пасажирський" митного поста "Залізничний";
08.12.2019 Північна митниця Держмитслужби призначений на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення "Пасажирський" митного посту "Дружба" Північної митниці Держмитслужби в порядку переведення з Сумської митниці ДФС;
08.12.2019 присвоєно 6 (шостий) ранг державного службовця;
01.07.2020 радник митної служби 3 рангу;
02.11.2020 переведений на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста "Конотоп" Північної митниці Держмитслужби;
01.07.2021 Сумська митниця призначений на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення "Пасажирський" митного поста «Конотоп» Сумської митниці;
01.07.2021 присвоєно спеціальне звання радник митної служби III рангу;
02.12.2022 звільнений з посади старшого державного інспектора відділу митного оформлення "Пасажирський" митного поста "Конотоп" Сумської митниці відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу", пункт 1 частини першої статті 40 Кодексу Законів про працю України;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, (Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг, відділ перерахунків пенсій № 1) повторно розглянути заяву про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу" та перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу", з урахуванням довідок, виданих Сумською митницею № 22-02/13/52 від 02.06.2025 та № 22-02/13/53 від 05.06.2025, про складові заробітної плати, з яких було сплачено страхові внески, для призначення пенсії державного службовця з дня звернення, а саме з 12.06.2025.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 12.06.2025 позивач звернувся із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889-VІІІ. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 19.06.2025 № 182950005676 позивачу відмовлено у переході з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців станом на 01.05.2016 складає 02 роки, 01 місяць, 15 днів, що недостатньо для призначення пенсії згідно Закону України "Про державну службу". Також у рішенні зазначено, що дія ст. 3 Закону № 889-VIII не поширюється на працівників, яким присвоюються спеціальні звання. Позивач не погоджується із таким рішенням та вважає, що наявні підстави для призначення йому пенсії державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу".
Ухвалою суду від 14.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 480/5481/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач повідомлявся про розгляд даної справи належним чином, проте відзиву на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надав.
Згідно із ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Сумській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
12.06.2025 позивач звернувся до органів ПФУ із заявою щодо переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (а.с. 59-60).
За принципом екстериторіальності заява позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області.
За результатами розгляду заяви, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 182950005676 від 19.06.2025 позивачу відмовлено в переході на пенсію за Законом України "Про державну службу".
Так, в оскаржуваному рішенні відповідач, зокрема, зазначив, що згідно трудової книжки позивача стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців станом на 01.05.2016 складає 02 роки, 1 місяць, 15 дів, що недостатньо для призначення пенсії згідно Закону України "Про державну службу". Не враховано до стажу державної служби періоди роботи де працівникам присвоюються спеціальні звання. Враховуючи зазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області прийнято рішення про відмову в переході на пенсію відповідно до Закону № 889-VIII згідно заяви від 12.06.2025 № 4491, оскільки згідно ст. 3 Закону № 889-VIII його дія не поширюється на працівників, яким присвоюються спеціальні звання (а.с. 19-22).
Вважаючи вищевказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Визначене Конституцією України право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV), яким встановлено порядок нарахування та виплати пенсії.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно з п. 1 та п. 4 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на рівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 44 Закону № 1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із соціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, визначає Закон № 3723-XII "Про державну службу" (чинний до 01.05.2016).
Відповідно до статті 1 цього Закону державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.
Відповідно до частини другої статті 9 зазначеного Закону регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України. Із наведеної норми вбачається, що правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому Закон № 3723-ХІІ застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальними законами.
Відповідно до статті 37 частини 1 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року (далі - Закон України № 3723-ХІІ) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого статтею 28 частиною 1 абзацом 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі, стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого статтею 28 частиною 1 абзацом 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
При цьому зазначений вік визначається статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Тобто до 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, далі по тексту - Закон України № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону України № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України № 3723-ХІІ.
Так, відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889 "Про державну службу") зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII, та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону 3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04 квітня 2018 року по справі № 822/524/18, від 10 липня 2018 року по справі № 591/6970/16-а.
З матеріалів справи вбачається, що єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії позивачу є недостатність стажу: а саме незарахування до стажу державної служби періодів роботи де працівникам присвоюються спеціальні звання.
Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 позивач працював у період з 09.06.1995 по 02.12.2022 у митних органах.
Із записів трудової книжки встановлено, що позивачу були присвоєні спеціальні звання, а саме: 01.04.2004 присвоєно спеціальне звання інспектор митної служби III рангу; 25.06.2005 присвоєно спеціальне звання інспектор митної служби 2 рангу; 27.11.2006 присвоєно спеціальне звання інспектор митної служби 3 рангу; 15.01.2014 присвоєно спеціальне звання радник податкової та митної служби III рангу; 01.07.20021 присвоєно спеціальне звання радник митної служби III рангу.
Загальний стаж роботи в митних органах станом на 02.12.2022 становить 27 років 5 місяців 23 дні.
Тобто, обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року (до моменту вступу в дію Закону України № 889-VIII) здійснюється відповідно чинного на той час законодавства, зокрема до: - Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283); - розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року № 503-р (щодо присвоєння персональних чи спеціальних звань); - Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ (у редакції, чинній на час проходження позивачем служби); - Митного кодексу України № 4495-VI від 13 березня 2020 року (у редакції, чинній на час проходження служби позивачем).
Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працювали в державних органах та їх апараті, визначав Закон України № 3723-ХІІ.
Відповідно до статті 1 Закону України №3723-ХІІ, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.
Відповідно до статті 9 частини 2 Закону України № 3723-ХІІ, регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.
Із наведеної норми вбачається, що правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому, Закон України № 3723-ХІІ застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальними законами.
Крім того, відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), яким визначено посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби, до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Відповідно до статті 408 Митного кодексу України (в редакції Закону від 11 липня 2002 року № 92-IV) (далі - МК України) правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, згаданим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України "Про державну службу".
Згідно із частиною 1 статті 413 МК України у вказаній вище редакції, особи, які вперше зараховуються на посади державної служби у митних органах, спеціалізованих митних установах та організаціях, приймають Присягу державного службовця.
Відповідно до частини 1 статті 569 МК України працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями.
Згідно із 1 статтею 588 МК України пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом
Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", були передбачені і Митними кодексами України від 11.07.2002 та від 12.12.1991, на що звернута увага у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 №591/6970/16-а. При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Відповідно до статті 573 МК України, посадовим особам митних органів присвоюються такі спеціальні звання: 1) дійсний державний радник податкової та митної справи; 2) державний радник податкової та митної справи I рангу; 3) державний радник податкової та митної справи II рангу; 4) державний радник податкової та митної справи III рангу; 5) радник податкової та митної справи I рангу; 6) радник податкової та митної справи II рангу; 7) радник податкової та митної справи III рангу; 8) інспектор податкової та митної справи I рангу; 9) інспектор податкової та митної справи II рангу; 10) інспектор податкової та митної справи III рангу; 11) інспектор податкової та митної справи IV рангу; 12) молодший інспектор податкової та митної справи.
Положення про спеціальні звання посадових осіб митних органів, порядок присвоєння цих звань та їх співвідношення з рангами державних службовців, а також розміри надбавок до посадового окладу за спеціальні звання затверджуються Кабінетом Міністрів України. Спеціальні звання митної служби присвоюються довічно. Позбавлення спеціальних звань здійснюється виключно за вироком суду у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Поставною Кабінету Міністрів України "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" від 20.04.2016 № 306 встановлено співвідношення між рангами державних службовців і спеціальними званнями посадових осіб митних органів, відповідно до яких: - дійсний державний радник митної служби 1 ранг державного службовця; - державний радник митної служби I рангу 2 ранг державного службовця; - державний радник митної служби II рангу 2 ранг державного службовця; - державний радник митної служби III рангу 3 ранг державного службовця; - радник митної служби I рангу 4 ранг державного службовця; - радник митної служби II рангу 5 ранг державного службовця; - радник митної служби III рангу 6 ранг державного службовця; - інспектор митної служби I рангу - 7 ранг державного службовця; - інспектор митної служби II рангу - 8 ранг державного службовця; - інспектор митної служби III рангу 9 ранг державного службовця; - інспектор митної служби IV рангу 9 ранг державного службовця; - молодший інспектор митної служби 9 ранг державного службовця.
Таким чином, в органах державної митної служби присвоюються спеціальні звання, які прирівнюються до відповідного рангу державного службовця, які неодноразово були присвоєні позивачу, що підтверджується записами його трудової книжки.
Верховний Суд України раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 08 жовтня 2013 року у справі № 21-275а13 вказано, що аналіз положень ст. 37 Закону № 3723, Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 року № 509-ХІІ дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723.
Аналогічний підхід застосування означених норм права висловлений і Верховним Судом у постанові від 03.07.2018 (справа № 586/965/16-а) та від 18.03.2021 (справа № 500/5183/17).
Крім того, матеріали справи містять надані Сумською митницею довідки про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 05.06.2025 № 22-02/13/53 та про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби від 02.06.2025 № 22-00/13/52, з яких вбачається, що у позивача наявна надбавка за вислугу років (50%) за стаж державної служби 31 рік 10 місяців (а.с.24-25).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що посадові особи в митних органах, митній службі, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах України має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України № 3723-XII, а відтак з урахуванням положень пункту 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 889-VIII, позивач має право на пенсію за віком на підставі положень статті 37 Закону України № 3723-XII.
З огляду на викладене, посилання відповідача про те, що період роботи в митній службі, під час перебування на якій були присвоєні спеціальні звання не зараховується до стажу роботи на посадах державної служби є неправомірними, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну служби", суд зазначає наступне.
З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.
Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Крім того у даному спорі суд не обраховує загальний стаж роботи та стаж державної служби позивача, що виключає можливість зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, оскільки в межах розгляду даної адміністративної справи судом не досліджувався обрахунок загального трудового стажу та стажу державної служби позивача, а обов`язковою передумовою призначення пенсії є наявність визначеного законом загального стажу.
Таким чином з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії (переведенні на пенсію за іншим законом) та визначення підстав, за яких призначається пенсія (переведенні на пенсію за іншим законом) або приймається рішення про відмову в її призначенні (переведенні на пенсію за іншим законом) та оскільки оскаржуване рішення було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву позивача від 12.06.2025 року щодо переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII, з урахуванням висновків суду.
А відтак, позовні вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну служби", задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області перевести позивача на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням довідки № 22-02/13/52 від 02.06.2025 та № 22-02-13-53 від 05.06.2025.
Підставою для відмови в переведенні позивача на пенсію державного службовця, слугувала не недоцільність такого переведення, а відсутність у позивача, на думку відповідача, необхідного стажу державного службовця, а відтак, позовні вимоги в цій частині є передчасними та задоволенню не підлягають, оскільки питання щодо нарахування та виплати пенсії із врахуванням вище зазначених довідок про заробітну плату, відповідачем ще не розглядалося.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Положеннями частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Водночас, суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору, адже незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок протиправних дій суб`єкта владних повноважень, і спір по суті вирішено на користь позивача.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн, що документально підтверджується квитанцією про сплату від 07.07.2025 (а.с. 15).
Враховуючи зазначене, судовий збір у розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, як суб`єкта, що прийняв оскаржуване рішення
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 182950005676 від 19.06.2025, яким ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (Київський майдан, буд. 6, м. Луцьк, 43027, код ЄДРПОУ 13358826) зарахувати до стажу державної служби (страхового стажу) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) період його роботи з 09.06.1995 по 02.12.2022 у органах митної служби, відповідно до записів в трудовій книжці НОМЕР_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (Київський майдан, буд. 6, м. Луцьк, 43027, код ЄДРПОУ 13358826) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 12.06.2025 про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-XII "Про державну службу", з урахуванням висновків суду. 
У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (Київський майдан, буд. 6, м. Луцьк, 43027, код ЄДРПОУ 13358826) судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   О.М. Кунець