справа № 758/18683/25 головуючий у суді І інстанції Якимець О.І.
провадження № 22-ц/824/12709/2026 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України

15 липня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О., 
суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
за участю секретаря Надточий К.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 на додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 квітня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Якімець О.І., у м. Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача у якому просили:
- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 (позивач-2) завдану майнову шкоду у сумі 20 924,43 грн.
- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 (позивач-1) завдану моральну шкоду у сумі 70 000,00 грн.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18 березня 2026 року позов  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 154 103,20 грн.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Додатковим рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28 квітня 2026 року заяву ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 8 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви  ОСОБА_4  відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги  ОСОБА_1 зазначає, що заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення від 26 березня 2026 року була подана без направлення її копії позивачам та їх представнику, що позбавило позивачів та їх представника можливості в повному обсязі ознайомитися з її змістом та надати заперечення. До цього усі заяви по суті справи подавались сторонами у підсистемі «Електронний суд». Таким чином, дії представника відповідача свідчать про зловживання процесуальними правами та слугували підставою для залишення такої заяви без розгляду або відмови у її задоволенні. Однак таке залишилось поза увагою судом першої інстанції. Крім того вказує, що у жодній письмовій заяві, в тому числі відзиві на позов, ані відповідачем, ані його представником не було зроблено заяви щодо понесення ОСОБА_4 витрат на правничу допомогу, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні заяви останнього про стягнення витрат на надання правничої допомоги.
У відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_4 , вказує, що апеляційна скарга побудована на недостовірному викладенні обставин щодо подання та доступності заяви про ухвалення додаткового рішення. Обов`язок, передбачений статтею 43 ЦПК України, представником відповідача було виконано належним чином. Суд першої інстанції правомірно ухвалив додаткове рішення відповідно до статті 270 ЦПК України. Доводи апеляційної скарги щодо нібито порушення статті 134 ЦПК України є необґрунтованими та не можуть бути безумовною підставою для відмови у компенсації витрат.
Перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Додаткове рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що заявлений відповідачем розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 22 500,00 грн. не відповідає критерію розумності та співмірності з огляду на характер спору, складність справи, обсяг наданих послуг та результат розгляду справи. А тому, з урахуванням принципів справедливості, добросовісності та розумності, а також часткового задоволення позовних вимог, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви відповідача та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн., що є співмірним та обґрунтованим у даних правовідносинах.
Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна, як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).
Апеляційний суд враховує правові висновки, викладені в Постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року в справі № 285/5547/21, згідно яких, у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.
До заяви про розподіл судових витрат надано копію Ордеру серії СВ № 1031728 від 15 грудня 2022 року; копію договору про надання правової допомоги № 15/12-22 від 15 грудня 2022 року, укладений між ОСОБА_4 та адвокатом Тарасенком І.В.; додаткову угоду № 1 від 20 грудня 2025 року до договору про надання правової допомоги № 15/12-22 від 15 грудня 2022 року, відповідно до якої сторони погодили, що в межах Основного договору адвокат здійснює представництво інтересів клієнта у Подільському районному суді м. Києва у цивільній справі № 758/18683/25 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення моральної та матеріальної шкоди, у тому числі з правом підготовки, підписання та подання заяв, клопотань, заперечень, пояснень, відзивів, інших процесуальних документів, участі у судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами справи, подання доказів та вчинення інших дій, необхідних для належного захисту прав та законних інтересів клієнта. Вартість правничої допомоги (гонорар) за юридичний супровід клієнта, передбачений пунктом 1 цієї Додаткової угоди, становить 15 000,00 грн. та копії квитанцій до прибуткового касового ордеру № 144 від 20 грудня 2025 року на суму 15 000,00 грн.
Отже, у даній справі докази, якими підтверджується розмір понесених відповідачем судових витрат в суді першої інстанції, існували станом на час ухвалення рішення по справі 18 березня 2026 року, і відповідач не був позбавлений можливості подати їх разом з відзивом на позовну заяву або до закінчення судових дебатів.
Зокрема, зі змісту заяви вбачається, що між ОСОБА_4 та
адвокатом Тарасенко І.В. було укладено додаткову угоду № 1 від 20 грудня 2025 року до договору, щодо здійснення представництва інтересів позивача у суді першої інстанції та умов оплати правової допомоги.
Крім того, як вбачається з наданих до суду документів, рахунок на оплату послуг за договором про надання правової допомоги № 15/12-22 від 15 грудня 2022 року та додаткової угоди № 1 від 20 грудня 2025 року, був сплачений позивачем 20 грудня 2025 року.
Відзив на апеляційну скаргу було подано 25 грудня 2025 року.
Відтак відсутні обставини, які не давали можливості стороні відповідача подати докази понесення витрат на правову допомогу, яка полягала лише в підготовці та подачі відзиву на позовну заяву - разом з відзивом на позовну заяву чи до ухвалення судового рішення судом першої інстанції.
На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України є підставою до скасування рішення суду першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене апеляційний суд приходить до висновків, що оскаржуване додаткове рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та має наслідком його скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_4 , адвоката Тарасенка Ігоря Вікторовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2  задовольнити.
Додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 квітня 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні заяви представника ОСОБА_4 , адвоката Тарасенка Ігоря Вікторовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
Повне судове рішення складено 16 липня 2026 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.