Провадження № 2-о/470/42/26
Справа № 470/701/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року с-ще Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Лусти С.А.,
за участю секретаря судового засідання Баськова М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Березнегувате в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

ВСТАНОВИВ:

06 серпня 2026 року заявниця звернулася до Березнегуватського районного суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. 
В заяві зазначила, що вона звернулася до місцевого сервісного центру Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком та надала відповідні документи. Рішенням № 143550006456 від 14.07.2026 року відділом призначення пенсій ГУ ПФУ в Дніпропетровській області їй було відмовлено в призначенні пенсії за віком на підставі ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 33 роки. Страховий стаж складає 23 роки 1 місяць 2 дні, який нарахований згідно документів та індивідуальних відомостей, що є недостатнім для призначення пенсії. До страхового стажу не зараховано період роботи згідно записів трудової книжки, оскільки її ім`я в трудовій книжці заповнено російською мовою " ОСОБА_2 " не відповідає паспортним даним, де ім`я зазначено " ОСОБА_2 " на російській " ОСОБА_2 ". Встановлення даного факту їй необхідно для реалізації свого права на призначення пенсії за віком. На підставі зазначеного просить суд встановити факт належності їй трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 23 липня 1984 року Карагандинським заводом гумових технічних виробів імені Ленінського комсомолу Казахстану на російській мові на ім`я " ОСОБА_1 ".
Заявниця в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги зазначені в заяві підтримала та просила суд їх задовольнити (а.с.50).
Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Небибко О.В., яка діє на підставі довіреності в порядку передоручення від 28 травня 2026 року, в судове засідання надала пояснення з приводу заявлених вимог заявниці, які просила врахувати при розгляді справи, крім того направила заяву про розгляд справи за її відсутності. (а.с.4-41,42).
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши докази у справі суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
07 липня 2026 року заявниця звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення їй пенсії за віком, однак рішенням про відмову у призначенні пенсії від 14 липня 2026 року №143550006456, у вказаному їй було відмолено, через відсутність необхідного страхового стажу, визначеного законодавством (33 роки) (а.с.32).
Підставою не зарахування страхового стажу заявниці було те, що до загального страхового стажу не зарахована трудова книжка серії НОМЕР_1 , видана Карагандинським заводом гумових технічних виробів імені Ленінського комсомолу Казахстану 23 липня 1984 року, оскільки ім`я заявниці на титульній сторінці трудової книжки " ОСОБА_2 ", не відповідає її паспортним даним " ОСОБА_2 ".
Так, відповідно до копії свідоцтва про шлюб заявниці, виданого 26 квітня 1986 року міським ЗАЦС м. Абай Карагандинської області Казахської РСР, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала шлюб з ОСОБА_4 , актовий запис №165, та після реєстрації шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище на " ОСОБА_5 " (а.с.9-10)
З архівної довідки № К-534-ФП, виданої комунальною державною установою "Державний архів міста Сарани" Управління культури, архівів та документації Карагандинської області Казахської РСР 17 червня 2026 року вбачається, що заявниця навчалася в Саранському міському технічному училищі №95 з 01 вересня 1983 року до 16 липня 1984 року, працювала з 17 липня 1984 року до 21 серпня 1991 року на Карагандинському заводі гумових технічних виробів імені Ленінського комсомолу Казахстану, з 15 вересня 1996 року до 30 квітня 1998 року працювала на Карагандинському виробничому об`єднанні «Карагандарезинотехніка», що відповідає записам, зробленим у трудовій книжці, виданій 23 липня 1984 року Карагандинським заводом гумових технічних виробів імені Ленінського комсомолу Казахстану, де російською мовою її ім`я зазначено як « ОСОБА_2 » (а.с.24-28,29-30).
Однак, з копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 16 квітня 2002 року Березнегуватським РВ УМВС України в Миколаївській області, та Витягу з реєстру територіальної громади, виданого Березнегуватською селищною радою, вбачається, що вірне ім`я заявниці " ОСОБА_2 ", а її дата, місяць та рік народження, збігаються із записами, зазначеними у трудовій книжці, заведеній 23 липня 1984 року (а.с.3-7).
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Згідно п.1 ч.1 ст.8 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон), право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Пунктом 2.1 Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.
Відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу передбачено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.
Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора.
Пункт 12 зазначеної Постанови визначає, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що трудова книжка серії НОМЕР_1 , видана 23 липня 1984 року Карагандинським заводом гумових технічних виробів імені Ленінського комсомолу Казахстану, на російській мові на ім`я " ОСОБА_1 " належить ОСОБА_1 , а розбіжність у написанні імені заявниці у трудовій книжці та у її паспорті, зумовлена перекладом імені заявниці з російськомовного написання.
Оскільки від встановлення заявленого факту належності правовстановлюючого документу залежить реалізація права заявниці на призначення пенсії за віком, суд доходить висновку, що заява заявниці є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись статями 76-81, 263-265, 268, 273, 315, 316 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 23 липня 1984 року Карагандинським заводом гумових технічних виробів імені Ленінського комсомолу Казахстану на російській мові на ім`я " ОСОБА_1 , дата рождения ІНФОРМАЦІЯ_2 ".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повний текст рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони:
Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 16 квітня 2002 року Березнегуватським РВ УМВС України в Миколаївській області, РНОКПП НОМЕР_3 ;
Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, код ЄДРПОУ 21910427.

Повний текст рішення складено 14 вересня 2026 року.

Суддя С.  А.  Луста