Справа № 562/2453/26
Номер провадження 2/562/1750/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2026 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді Ковалика Ю.А., секретаря судових засідань Камінник В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Здолбунів справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И В:
У липні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , просило ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору, всього в сумі 56 378 грн. 00 коп., понесених судових витрат по справі 2 662 грн. 40 коп. 
Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що14.11.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика"та  ОСОБА_1 укладено Договір № 526431-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
ТОВ "Бізнес Позика" 14.11.2025 року направлено ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір № 526431-КС-003 про надання кредиту. 
14.11.2025 року ОСОБА_1 , прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 526431-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3464, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено.
Таким чином, 14.11.2025 року між ТОВ "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 , було укладено Договір № 526431-КС-003 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ "Бізнес Позика" надає позичальнику грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правилами про надання грошових коштів у кредит.
24.11.2025 року між ТОВ "Бізнес Позика"та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №ДУ№1 до Договору № 526431-КС-003 про надання кредиту. Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ "Бізнес Позика"надає Позичальнику додатково кредит в сумі 5 000.00 грн. 
Боржник свої зобов`язання за кредитним договором № 526431-КС-003 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти.
Відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за договором № 526431-КС-003 на загальну суму 10 080,00 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.
Станом на 09.07.2026 року утворилась заборгованість за договором № 526431-КС-003 про надання кредиту, в розмірі 56 378,00 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 17 800,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 27 358,00 грн.; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 10 000,00 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 1 220,00 грн.
Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 серпня 2026 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач ОСОБА_1 , на неодноразові виклики в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзив на позовну заяву відповідач не подавав.
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.
Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Судом встановлено, що 14.11.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 , укладено договір № 526431-КС-003 про надання кредиту, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 15 000 грн., строком на 24 тижні, термін дії договору до 01.05.2026, на умовах сплати процентів за користування кредитом 1% в день, комісія за надання кредиту 3 000 грн. Стандартна процентна ставка за кредитом в день 1 % процентів.
ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 15 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПрофітГід».
24.11.2025 року між ТОВ "Бізнес Позика"та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №ДУ№1 до Договору № 526431-КС-003 про надання кредиту в сумі 5000,00 грн.
ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 5 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПрофітГід».
Відповідно до наданих позивачем довідки та розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 15.07.2026 у ОСОБА_1 , наявна заборгованість за договором № 526431-КС-003 про надання кредиту від 14.11.2025, яка становить 56 378,00 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 17 800,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 27 358,00 грн.; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 10 000,00 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 1 220,00 грн.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч.1ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, суд зазначає наступне.
Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Відповідно до частин першої та другоїстатті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець не повинен включати у договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Пунктом 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до несправедливих віднесено, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації, понад п`ятдесят відсотків вартості продукції, у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Згідно з частиною восьмою цієї статті нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.
У Рішенні від 11 липня 2013 року №7-рп/2013 Конституційний Суд України наголосив, що споживач є слабкою стороною договору споживчого кредиту та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності й розумності.
У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19 викладено висновок про те, що визначення процентів, які становлять непропорційно велику суму порівняно з розміром кредиту та покладаються на споживача у зв`язку з невиконанням ним зобов`язання, може свідчити про несправедливість відповідної умови договору та істотний дисбаланс договірних прав і обов`язків на шкоду споживача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 зазначила, що якщо обсяг відповідальності боржника залежить виключно від установлених договором процентів та є нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам порушення, суд, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, за певних умов може зменшити розмір процентів як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі №679/1103/23 вказано, що під час вирішення вимог про стягнення процентів суд повинен керуватися чітко погодженими умовами кредитування та не допускати застосування умов, які дають кредитодавцю можливість вийти за межі погодженого строку і нарахувати непропорційно велику суму компенсації.   Надмірні проценти спотворюють своє правове призначення та перетворюються на несправедливо непомірний тягар для споживача.
Сама по собі обставина підписання відповідачем договору не звільняє суд від обов`язку перевірити, чи не створюють їх умови істотного дисбалансу на шкоду споживача. 
Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 526431-КС-003  від 14.11.2025 року позивач просить стягнути з ОСОБА_1 , заборгованість за нарахованими процентами 27 358,00 грн., при сумі отриманого кредиту 20 000,00 грн., враховуючи часткову оплату, яку було здійснено позивачем в сумі 10 080,00 грн., тіло кредиту становить 17 800, 00 грн., отже, заявлені проценти перевищують у 1,536 рази. Такий розмір процентів є явно неспівмірним із сумою кредиту та наслідками порушення зобов`язання, створює для споживача надмірний фінансовий тягар і не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності та пропорційності, визначеним частиною третьою статті 509 та статтею 627 ЦК України.
Згідно положення пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає справедливим, розумним і пропорційним визначити суму процентів, що підлягає стягненню, у розмірі 17 800,00 грн.
За таких обставин стандартна процентна ставка у частині, в якій вона застосовувалася після невиконання відповідачем зобов`язання у первісно визначений строк, фактично виконує не лише платіжну, але й компенсаційну та санкційну функцію незалежно від назви відповідного платежу у договорі. Тому така умова підлягає оцінці не лише з позиції свободи договору, але й на предмет відповідності вимогам статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
У стягненні решти заявленої заборгованості за процентами у розмірі 9 558 грн., слід відмовити як такої, що є непропорційною розміру основного зобов`язання та фактично становить надмірну компенсацію за його невиконання.
З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем було нараховано відсотки відповідно до ст. 625 ЦК України, однак суд не погоджується з розрахунком суми відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК, наданим позивачем, оскільки відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відтак, враховуючи наведене, відповідач звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України на період воєнного стану. Згідно розрахунку, який наданий позивачем, останнім здійснено нарахування відсотків річних за ст. 625 ЦК України за період з 27.12.2025 по 21.01.2026, який складає 10 000 грн., тобто в період дії воєнного стану на території України. 
Враховуючи наведене, суд вважає, що стягнення з ОСОБА_1 , відсотків річних за ст. 625 ЦК України в період дії правового режиму воєнного стану, суперечитиме п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, тому, в цій частині суд відмовляє у задоволені позовної вимоги.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1 738 грн. 79 коп. (36 820, 00грн. х 2662,40/ 56 378,00 грн.).
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 612, 1048, 1049, 1050 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», суд - 
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" заборгованість по кредитному договору № 526431-КС-003 від 14.11.2025 на загальну суму 36 820 (тридцять шість тисяч вісімсот двадцять) грн. 00 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту17 800 (сімнадцять тисяч вісімсот) грн. 00 коп., заборгованість по процентах 17 800 (сімнадцять тисяч вісімсот) грн. 00 коп., заборгованість прострочених платежів за комісією 1 220 (одна тисяча двісті двадцять) 00 грн., крім того витрати по сплаті судового збору в сумі 1 738 (одна тисяча сімсот тридцять вісім) грн. 79 коп., а всього на загальну суму 38 558 (тринадцять вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім) грн. 79 коп. 
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, м. Київ, код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 41084239.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків -НОМЕР_2 .

Суддя: Ю.А. Ковалик