Справа №585/4625/25 	
Номер провадження 22-ц/816/2021/26 	
Категорія - 42 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Петен Я.Л. (суддя-доповідач), суддів: Черних О.М., Худика А.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Галкіною Яною Геннадіївною,
на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 11 березня 2026 року у складі судді Кузьмінського О.В., ухваленого в селищі Липова Долина Сумської області,
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі – ТОВ «Факторинг Партнерс»), звернулося до суду з позовом.
Свої вимоги мотивувало тим, що 06 листопада 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 88653, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 17648,00 грн з умовою сплати процентів за користування кредитом. 
ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, надавши кредитні кошти, натомість відповідач не виконала умови кредитного договору та кошти не повернула. 
28 січня 2025 року між «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 28012025, згідно з яким до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором № 88653. 
Унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 25 896,47 грн, з яких: 16783,05 грн – заборгованість за тілом кредиту, 8513,42 грн – заборгованість за відсотками, 600 грн – заборгованість за комісіями.
Посилаючись на вказані обставити, просить судстягнути на його користь з відповідача заборгованість за договором № 88653 від 06 листопада 2021 року у розмірі 25 896,47 грнта судові витрати.
Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 11 березня 2026 року задоволено позов ТОВ «Факторинг Партнерс».
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором №88653 від 6 листопада 2021 року у розмірі 25896,47 грн, з яких: 16783,05 грн – заборгованість за тілом кредиту, 8513,42 грн – заборгованість за відсотками, 600 грн – заборгованість по комісії. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» 2422,40 грн судового збору та 6000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 25 896,47 грн. 

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись з оскаржуваним судовим рішенням, ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Галкіну Я.Г., через систему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що позивачем не надано належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження обставин того, що на виконання умов договору про споживчий кредит № 88653 від 06 листопада 2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» перерахувало на картковий рахунок відповідача кредитні кошти у сумі 17 648,00 грн, а відтак, у зв`язку із відсутністю доказів надання кредиту у погоджений сторонами спосіб, у відповідача не виникло обов`язку з його повернення. 
Вказує, що позивачем не надано детального розрахунку заборгованості, договору факторингу, доказів передачі її зобов`язання, повідомлення про відступлення права вимоги. 
Також суд першої інстанції не взяв до уваги, що згідно з умовами договору орієнтовна реальна річна процентна ставка за першим траншем складає 2128,53% річних, а договірна процентна ставка - до 550% річних. Відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору зі споживачем мають бути справедливими, прозорими та не призводити до істотного дисбалансу прав і обов`язків сторін на шкоду споживачу. Нарахування процентів за ставками, які перевищують 1% на день (близько 365% річних), є непомірним фінансовим тягарем для споживача, створює дисбаланс прав та обов`язків сторін і підлягає обмеженню або відмові у стягненні. 
Зауважує, що комісія у розмірі 15% від суми першого траншу, яка була нарахована одноразово в день укладення договору та є не окремою послугою для споживача не може оплачуватись споживачем, оскільки дії здійснюються в інтересах кредитодавця. 

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Від ТОВ «Факторинг Партнерс» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача, скаржником висновків суду не спростовано.
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

06 листопада 2021 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 88653, що підписаний власноручним підписом позичальника (а.с. 7-8, 11).
Відповідно до пункту 2.1. договору типом кредиту є кредитна лінія. Ліміт кредитної лінії (загальний розмір кредиту) не може перевищувати 73204 грн.
Згідно з пунктом 2.2.2. договору перший транш в сумі 17648 грн надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 15000,80 грн на номер рахунку/картки позичальника № НОМЕР_1 , у національній валюті; у розмірі 2647,20 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5. індивідуальної частини.
Згідно з пунктом 2.2.3. договору передбачено, що другий транш в сумі, що не може перевищувати 55556 грн надається не пізніше наступного дня після погодження кредитодавцем заяви/звернення позичальника про отримання другого траншу.
Відповідно до пункту 2.3. договору проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 240 % річних. Проценти за користування другим траншем кредиту нараховуються за ставкою, що не може перевищувати 550 % річних.
Відповідно до пункту 2.4. договору знижений тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 1,00 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 100 грн.
Згідно з пунктом 2.5. договору комісія за надання першого траншу складає 2647,20 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 15 % від загальної суми першого траншу за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.2. цієї індивідуальної частини. Комісія за надання другого траншу не може перевищувати 7500 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день отримання другого траншу за ставкою, що не може перевищувати 25 % від загальної суми другого траншу за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.3. цієї індивідуальної частини.
Загальний строк кредитування за цим договором складає 1098 днів (п. 2.6. договору).
Згідно з пунктом 2.6.1. договору строк на який надається перший транш складає 168 днів. Строк на який надається окрема частина кредиту за першим траншем встановлюється графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за першим траншем: 1 раз на два тижні.
Додатком до договору є графік платежів, згідно з яким до сплати 23 квітня 2022 року визначено 29931,36 грн, з яких 17648 грн - сума кредиту, 12271,36 грн - проценти за користування кредитом, 12 грн - за обслуговування кредитної заборгованості (а.с. 9).
06 листопада 2021 року ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 9 зворот, 10).
Відповідно до інформації №20.1.0.0.0./7-260216/31683-БТ від 18 лютого 2026 року, наданої АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , 06 листопада 2021 року на карту № НОМЕР_2 зараховано грошові кошти у сумі 15000,80 грн (деталі операції: переказ коштів ФК Кредіплюс надання фінансового кредиту згідно кред договору №88653 від 06.11.2021р.), фінансовий номер телефона НОМЕР_3 (а.с. 139-140).
Відповідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору №88653 від 06 листопада 2021 року, за період з 06 листопада 2021 року по 05 березня 2022 року непогашений залишок заборгованості складає 25896,47 грн, з яких: 16783,05 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8513,42 грн - сума заборгованості за відсотками, 600 грн - комісія (а.с. 31-33).
28 січня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 28012025, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» належне йому право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 88653 від 6 листопада 2021 року (а.с. 34-38).
Права вимоги переходять до нового кредитора у день здійснення фінансування (оплати) на користь кредитора у повному обсязі в сумі, вказаній в п. 7.1 договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості (п. 6.2.3).
Згідно з платіжною інструкції № 0491640000 від 28 січня 2025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» сплатило ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» 2 047 654,81 грн плати за договором факторингу №28012025 від 28 січня 2025 року (а.с. 43).
На підтвердження обставини переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором №88653 від 6 листопада 2021 року від ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» до ТОВ «Факторинг Партнерс», надано реєстр боржників від 28 січня 2025 року, відповідно до якого загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) становить 25 896,47 грн, з яких: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 16 783,05 грн, заборгованість по процентам 8 513,42 грн, заборгованість по комісії – 600 грн (а.с. 46-48).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо у зобов`язанні установлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Матеріалами справи підтверджується укладення 06 листопада 2021 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 договору про споживчий кредит № 88653, який підписаний власноручним підписом позичальника.
Пунктом 2.2.2. договору передбачено, що перший транш в сумі 17648 грн надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 15000,80 грн на номер рахунку/картки позичальника № НОМЕР_1 , у національній валюті; у розмірі 2647,20 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5. індивідуальної частини.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність доказів підтвердження перерахування відповідачу на картковий рахунок кредитором грошових коштів за договором про споживчий кредит № 88653 від 06 листопада 2021 року, оскільки кредитні кошти в сумі 15000,80 грн перераховано ТОВ «ФК «Кредіплюс» на картку № НОМЕР_1 , номер якої надано позичальником та вказано у кредитному договорі. Згідно з інформацією, наданою АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку 06 листопада 2021 року здійснено зарахування коштів на суму 15000,80 грн. Доказів того, що банківська картка з відповідним номером ОСОБА_1 не належить, матеріали справи не містять. 
Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 16783,05 грн, однак з наданого графіку платежів за першим траншем кредитного договору № 88653 від 06 листопада 2021 року слідує, що кредитодавець у тіло кредиту включив комісію в сумі 2647,20 грн, на яку в подальшому нараховувались відсотки, що прямо порушує вимоги ст. 1048, 1049 ЦК України.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що заборгованість за тілом кредиту, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 14 135,85 (16783,05 – 2647,20) грн.
Згідно з розрахунком проведеного апеляційним судом, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами за період з 07 листопада 2021 року до 23 квітня 2022 року складає 15 615,27 грн.
Позивач, здійснюючи свій розрахунок заборгованості відповідача за відсотками за вказаний період, просить стягнути 8513,42 грн.
Відтак, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки, у межах заявленої позивачем суми, у розмірі 8513,42 грн.

Позиція апеляційного суду щодо стягнення комісії, передбаченої пунктами 2.4. та 2.5. договору про споживчий кредит

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
У справі, яка переглядається установлено, що умовами пунктів 2.4. та 2.5. договору про споживчий кредит від 06 листопада 2021 року передбачені комісія за управління та обслуговування першого траншу у розмірі 100 грн та комісія за надання першого траншу у сумі 2647,20 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 15 % від загальної суми першого траншу за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.2. цієї індивідуальної частини.
Аналіз пунктів 2.4. та 2.5 указаного договору свідчить, що в них не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг позикодавця та/або посередника, які пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, та за які позивачем встановлена комісія у розмірі 100 грн та 2647,20 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 15 % від загальної суми першого траншу за рахунок власних коштів позичальника. Позивачем не надано доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору.
Зважаючи на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що положення пунктів 2.4. та 2.5 договору про споживчий кредит щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за управління, обслуговування та надання кредиту (першого траншу) є нікчемними відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з частинами першою, п`ятою статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.
Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Оскільки пункти 2.4. та 2.5. договору про споживчий кредит, яким установлений обов`язок сплати комісії за управління та обслуговування першого траншу у розмірі 100 грн та комісії за надання першого траншу у сумі 2647,20 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 15 % від загальної суми першого траншу за рахунок власних коштів позичальника,є нікчемними, апеляційний суд на підставі частини п`ятої статті 216 ЦК України вважає за потрібне застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину. Зокрема, сума боргу підлягає зменшенню на суму комісії у розмірі 3 247,20 грн.
Відтак, загальний розмір заборгованості за договором про споживчий кредит від 06 листопада 2021 року, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 22 649,27 грн, з яких: 14 135,85 грн - заборгованість за тілом кредитом, 8513,42 грн - заборгованість за процентами.
Доводи апеляційної скарги щодо не надання позивачем детального розрахунку заборгованості, договору факторингу, доказів передачі її зобов`язання спростовуються матеріалами справи. 
Щодо доводів скаржника про її неповідомлення про відступлення права вимоги до неї до нового кредитора, колегія суддів зауважує, що хоча в матеріалах справи відсутнє повідомлення про відступлення права вимоги, яке мало бути направлене відповідачу, водночас відповідачем не надано доказів виконання зобов`язання на користь первісного кредитора, а саме по собі не повідомлення про відступлення права вимоги не звільняє від обов`язку виконання договору позики.
Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про несправедливість умов укладеного договору про споживчий кредит, оскільки спірний договір про споживчий кредит та його умови відповідачем в судовому порядку не оскаржувалися, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін та відповідно до статей 628, 629 ЦК України є обов`язковими для виконання.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (частина перша статті 374 ЦПК України).
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 1 та 4 частини першої статті 376 ЦПК України).
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами апеляційного перегляду рішення свідчать про те, що апеляційна скарга є частково обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення підлягає зміні на підставі пунктів 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України щодо стягуваної суми заборгованості та розміру судових витрат.

Висновки суду щодо судових витрат

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 та 2 статті 141 ЦПК України).
Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнутої з відповідача суми заборгованості, необхідно змінити рішення в частині розподілу судових витрат. Пропорційно до задоволеної частини позовних вимог необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 2 118,63 грн (2422,40 грн х 87,46%) судового збору та 5 247,60 грн (6000,00 грн х 87,46%) витрат на професійну правничу допомогу.
У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, з позивача на користь відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 455,65 грн (3633,60 грн х 12,54%).
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. 259, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Галкіною Яною Геннадіївною, задовольнити частково.
Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 11 березня 2026 року в частині суми заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню та в частині судових витрат змінити.
Перший - третій абзаци резолютивної частини рішення викласти в такій редакції:
«Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором про споживчий кредит №88653 від 6 листопада 2021 року у розмірі 22 649 гривень 27 копійок та судові витрати у розмірі 7 366 гривень 23 копійки».
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» на користь ОСОБА_1 судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 455 гривень 65 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий -  	Я.Л. Петен	

Судді: О.М. Черних 

А.М. Худик