Справа № 629/3197/24
Номер провадження 2/629/8/26 
РIШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.09.2026 м.Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого-судді Мицик С.А., за участю секретаря судового засідання – Воєводіної О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про звільнення від сплати аліментів,-
ВСТАНОВИВ:
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Основ`янсько-Слобідський ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м.Харків) про звільнення від сплати аліментів. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що сторони є батьками дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.01.2017 у справі №629/4037/16-ц з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 20.10.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Після винесення рішення позивач добровільно сплачував аліменти, у тому числі шляхом перерахування коштів на банківські рахунки відповідачки в АТ КБ «Приватбанк» та АТ «А-Банк». Значна частина платежів здійснювалась з-за кордону, тому не всі платіжні документи збереглися, і позивач не має можливості їх надати для підтвердження. Відповідачка не надає інформацію щодо отриманих від позивача коштів на утримання дитини. На виконання зазначеного рішення відкрито виконавче провадження №70903680, у межах якого станом на 01.05.2024 року позивачу нараховано заборгованість у розмірі 125977,34 грн., яка на думку позивача, є неправильною, оскільки включає суму аліментів за травень 2024 року, який ще не закінчився та був сплачений. У зв`язку з цим позивач вважає, що реальний розмір заборгованості становить 124477,34 грн. Позивач вважає нарахування заборгованості в такому розмірі неправомірним, оскільки свої обов`язки з утримання дитини виконував добросовісно, але не має повної можливості документально це підтвердити через відсутність частини платіжних документів та ненадання відповідної інформації відповідачкою. Враховуючи викладене, представник позивача просить звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам за період з 20.10.2016 р. по 31.08.2023 р. у розмірі 124477,34 грн.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник надав відповідь на відзив на позовну заяву та додаткові пояснення, за змістом яких просив задовольнити позов у повному обсязі. Зазначив, що наявність у відповідачки іншої малолітньої дитини та стягнення з неї грошових коштів за виконавчим провадженням не заслуговують уваги, оскільки суперечать інтересам їх спільної доньки. Крім того, отримана на виконання ухвали суду інформація від АТ «Акцент-Банк» та АТ КБ «ПриватБанк» підтверджує здійснення позивачем платежів у рахунок сплати аліментів на загальну суму 101239,82 грн., що, на його думку, підтверджує фактичне виконання позивачем аліментного обов`язку у спірний період. Просив врахувати наведені обставини та додаткові письмові пояснення під час ухвалення рішення у справі.
Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явились, представник надала відзив на позовну заяву, за змістом якого просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначила, що позивач не надав жодних належних та допустимих доказів сплати аліментів у добровільному порядку. Посилання на перерахування коштів на банківські рахунки Відповідача є необґрунтованими та не підтверджені жодними платіжними документами. Інформацією банківських установ АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Акцент-Банк» підтверджено відсутність переказів від Позивача на рахунки Відповідача з відповідним призначенням платежу. Також відсутні докази перебування Позивача за кордоном та отримання ним доходів, з яких могли сплачуватись аліменти. Відповідно до розрахунку органу державної виконавчої служби заборгованість Позивача зі сплати аліментів є наявною та підлягає стягненню. Враховуючи обов`язок батьків утримувати дитину та пріоритет інтересів дитини, підстав для звільнення Позивача від сплати заборгованості немає.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено, що 02.02.2023 року державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові відкрито виконавче провадження №70903680 на підставі виконавчого листа №629/4037/16-ц, виданого 23.01.2017 Лозівським міськрайонним судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дитини — ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 20.10.2016 року та до досягнення дитиною повноліття (т.1 а.с. 10).
Згідно копії виконавчого листа Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.01.2017 року, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 20.10.2016 року та до досягнення дитиною повноліття (т. 1 а.с. 21 зв. бік).
Відповідно до копії довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 20.09.2023 року, ОСОБА_1 у період з 01.01.2021 по 31.12.2021 здійснив три грошові перекази на загальну суму 6500 грн. на карткові рахунки ОСОБА_3 ( т.1 а.с. 5 зв. бік).
З розрахунку заборгованості Основ`янсько-Слобідського ВДВС у місті Харкові від 07.05.2024 року № 64689 вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за період з 01.10.2016 року по 01.05.2024 року становить 125 977,34 грн. (т.1 а.с. 18-19 зв.бік).
Згідно з інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 10.06.2024 року, наданою на виконання ухвали суду від 29.05.2024 року, встановлено, що переказів від клієнта ОСОБА_1 на карткові рахунки клієнта ОСОБА_3 (з призначенням платежу «від ОСОБА_1 ») за період з 20.10.2016 року по 01.03.2022 року за діючими картками клієнта не виявлено (т.1 а.с. 39).
Відповідно до відповіді Основ`янсько-Слобідського ВДВС у місті Харкові, на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 70903680 щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно з 20.10.2016 року. Виконавче провадження відкрито 02.02.2023. У його межах 06.09.2023 року накладено арешт на кошти боржника та 08.05.2024 року застосовано штраф у розмірі 24895,47 грн. Станом на 31.07.2024 заборгованість зі сплати аліментів становить 130 477,34 грн. (т.1 а.с. 80).
Постановою Основ`янсько-Слобідського ВДВС у місті Харкові про арешт коштів боржника від 06.09.2023 року у виконавчому провадженні №70903680 накладено арешт на кошти ОСОБА_1 , що знаходяться та надходять на його рахунки в банківських та інших фінансових установах, у межах суми 126 000 грн. (т.1 а.с. 88).
З виписки про рух коштів, наданої АТ КБ «Приватбанк» за період з 20.10.2016 по 01.03.2022, вбачається, що по рахункам ОСОБА_3 відбувався неодноразовий рух коштів, зокрема зарахування коштів, однак без призначення платежу та відомостей про платника грошових коштів, крім того наявні перерахування коштів платник сторонній ресурс, якого немає можливості ідентифікувати (т.1 а.с. 148-174, т.2 а.с. 48–55).
З розрахунку АТ «Акцент-Банк» за період з 12.05.2018 по 07.06.2019 року, вбачається, що по рахункам ОСОБА_3 відбувався неодноразовий рух коштів, зокрема зарахування коштів, однак без призначення платежу та відомостей про платника грошових коштів (т.2 а.с.2-42).
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Суд виходить з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов`язків батьків з догляду та матеріального забезпечення власних дітей.
Відповідно до ч. 3 ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. 
Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (частина восьма статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).
Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. 
Згідно ч.2 ст. 188 СКУкраїни, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.
У ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року) зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до положень ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Згідно ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
З урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.
При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).
Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 2-4665/2008 (провадження № 61-14579св21) зазначено, що: «надані скаржником дублікати квитанцій про добровільне перерахування коштів на картковий рахунок стягувачки без зазначення у квитанції в графі «призначення платежу» - сплата аліментів, не свідчать про виконання ним судового рішення щодо сплати (погашення заборгованості) аліментів, а відтак такі не враховані державним виконавцем при складанні розрахунку заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів, а дії державного виконавця не суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження», дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні скарги».
Суд зауважує, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт сплати аліментів за період з 20.10.2016 року по 31.08.2023 року у заявленому ним розмірі.
Надані банківські виписки підтверджують лише факт зарахування коштів на рахунки відповідачки, однак не містять відомостей щодо сплати позивачем аліментів у встановленому розмірі, призначення таких платежів, їх зв`язку зі сплатою аліментів, а також не дають можливості достовірно встановити, що саме позивач здійснював відповідні перекази. Сам по собі факт надходження грошових коштів на рахунок відповідачки без зазначення призначення платежу не може беззаперечно свідчити про виконання позивачем аліментного обов`язку.
Верховний Суд у постанові від 21.09.2022 у справі № 645/5557/16-ц зазначив, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача; пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.
Отже, стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її не доведення.
Таким чином, суд не встановив достатніх правових підстав для висновку про погашення позивачем заборгованості зі сплати аліментів або наявність підстав для звільнення його від її сплати.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позовних вимог представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м.Харків) про звільнення від сплати аліментів, – відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С. А. Мицик