ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"14" вересня 2026 р. Cправа № 902/907/26  

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А., розглянувши без виклику сторін за наявними матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи
за позовом: Акціонерного товариства "Гарантований покупець" (вул. Симона Петлюри, буд. 27, м. Київ, 01032) 
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпродлогістика" (вул. Нансена, буд. 5, м. Вінниця, 21001) 
про стягнення 79095,88 грн, 

В С Т А Н О В И В : 

На розгляд Господарського суду Вінницької області в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Гарантований покупець" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпродлогістика" 79095,88 грн.
Ухвалою суду від 13.07.2026 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/907/26 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Зазначеною ухвалою встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій, зокрема на подання відповідачем відзиву на позовну заяву.
Учасники справи скористалися таким правом: відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх. № 01-30/7579/26 від 27.07.2026) та заперечення на відповідь на відзив (вх. № 01-30/7915/26 від 04.08.2026); позивачем - відповідь на відзив (вх. № 01-30/7881/26 від 04.08.2026).
В обґрунтування заявленого позову Акціонерне товариство "Гарантований покупець" вказує на порушення відповідачем положень Податкового кодексу України, що полягає в невиконанні зобов`язань щодо реєстрації в ЄРПН податкових накладних за період травня-червня 2023 року та позбавило позивача права на податковий кредит в сумі 79095,88 грн.
Суть заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, зводиться до того, що він своєчасно склав податкові накладні; направив їх на реєстрацію до ЄРПН; отримав квитанції про їх прийняття контролюючим органом; після зупинення реєстрації подав необхідні пояснення та документи; скористався адміністративним порядком оскарження рішень комісії ДПС.
Подальше прийняття контролюючим органом рішень про відмову у реєстрації податкових накладних вже перебувало поза межами волевиявлення та можливостей відповідача. За таких обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпродлогістика" вказує на відсутність вини та прямого причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та заявленими позивачем збитками, тому відсутні всі необхідні елементи складу цивільного правопорушення, що виключає можливість задоволення позову.
У відповіді на відзив позивач зазначає, враховуючи, що строк, визначений пунктом 198.6 статті 198 ПК України, є присічним, з урахуванням пункту 44 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, для реалізації позивачем права на податковий кредит відповідач мав скласти податкові накладні на дату виникнення податкових зобов`язань: за травень 2023 року - 31.05.2023; за червень 2023 року - 30.06.2023. 
Водночас податкові накладні повинні були бути зареєстровані в ЄРПН: за травень 2023 року - не пізніше 29.05.2024; за червень 2023 року - не пізніше 28.06.2024. 
Між тим, як вбачається з долучених до матеріалів справи квитанцій за результатами розгляду повідомлень про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, Комісією регіонального рівня прийнято рішення від 26.09.2023 №9586732/37028530 та від 07.05.2024 №11011837/37028530 про відмову в реєстрації податкових накладних від 31.05.2023 №746 та від 30.06.2023 №583 в ЄРПН. 
За результатами розгляду скарг відповідача №9250537352 від 27.09.2023 та №9128764284 від 14.05.2024 комісією центрального рівня прийняті рішення №71720/37028530/2 від 04.10.2023 та №31872/37028530/2 від 21.05.2024, про залишення скарг без задоволення, а вищевказаних рішень комісії регіонального рівня без змін. 
Враховуючи, що відповідачем реєстрація податкових накладних від 31.05.2023 №746 та від 30.06.2023 №583 в ЄРПН у строк не пізніше 29.05.2024 та не пізніше 28.06.2024 відповідно не здійснено, а контролюючим органом прийнято рішення про відмову в реєстрації зазначених податкових накладних, позивачем втрачено право на податковий кредит, у зв`язку із спливом строку, визначеного згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України.
Таким чином, відповідач з порушенням вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України не зареєстрував податкові накладні, у зв`язку з чим позивач втратив право включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 79 095,88 грн. 
З огляду на викладене у цьому випадку є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками позивача.
У запереченні на відповідь на відзив Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпродлогістика" вказує, що відповідно до статей 22, 614, 623 ЦК України та статей 224, 225 ГК України (діючого на час виникнення правовідносин) для покладення на особу обов`язку відшкодувати збитки необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення. Позивач не довів: протиправної поведінки відповідача; вини відповідача; прямого причинного зв`язку; реальних збитків.
При цьому стверджує, що відсутність судового оскарження рішень ДПС не свідчить про наявність вини, а нереалізація права на судовий захист не може кваліфікуватися як протиправна поведінка. Водночас позивач у своїй відповіді взагалі не спростував довід відповідача про те, що Договір купівлі-продажу електричної енергії не містить положень щодо обов`язку продавця компенсувати покупцю суму ПДВ у разі неприйняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Державне підприємство "Гарантований покупець" (позивач) є державним комерційним підприємством, яке утворено згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 324 з метою забезпечення купівлі всієї електричної енергії, виробленої на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії, за встановленим зеленим тарифом відповідно до законодавства, а також отримання прибутку від провадження господарської діяльності.
ДП "Гарантований покупець" виконує на ринку електричної енергії функції гарантованого покупця електричної енергії у відповідності до статей 62, 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон про ринок), ліцензії на право провадження господарської діяльності зі здійснення функцій гарантованого покупця, виданої на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП, Регулятор) від 25.06.2019 № 1217, та є учасником ринку електричної енергії, на якого відповідно до Закону про ринок для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії покладено спеціальний обов`язок із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22.05.2019 № 455 затверджено статут державного підприємства Гарантований покупець. У відповідності до мети створення, згідно пункту 6 статуту предметом діяльності підприємства, серед іншого, є купівля у суб`єктів господарювання, яким встановлено зелений тариф, всієї відпущеної електричної енергії, виробленої на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (у разі використання гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм зеленим тарифом з урахуванням надбавки до нього протягом всього строку застосування зеленого тарифу, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця за зеленим тарифом.
ДП "Гарантований покупець" є платником податку на прибуток на загальних засадах.
Між ДП "Гарантований покупець", правонаступником якого є АТ "Гарантований покупець", та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрпродлогістика" (відповідач) як продавцем за "зеленим" тарифом було укладено Договір від 12.05.2020 №1252/01/21, зміст якого з урахуванням внесених додатковими угодами змін та доповнень відповідає типовому договору про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (у редакції постанови НКРЕКП від 24.01.2024 № 178).
На виконання спеціальних обов`язків із забезпечення збільшення частки виробництва електроенергії з альтернативних джерел енергії та умов Договору ДП "Гарантований покупець" у травні-червні 2023 року сплачено ТОВ "Укрпродлогістика" за придбану електричну енергію 474 575,25 грн, у т.ч. ПДВ 79 095,88 грн (далі спірні господарські операції), що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 6311 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками (Електроенергія)" та реєстром банківських документів.
11.07.2023 позивач звернувся до відповідача з листом №54/2221, у якому зазначив про порушення вимог Податкового кодексу України та вимагав вжити всіх необхідних заходів щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН за фактично оплачену електроенергію протягом 2022-2023 років, реєстрацію яких було зупинено. Зокрема пропонував оскаржити рішення податкового органу про зупинення реєстрації в адміністративному або судовому порядку.
Також позивач звертався до відповідача із претензією вих. №54/4337 від 05.09.2025 про відшкодування 79095,88 грн завданих збитків, оскільки Акціонерне товариство "Гарантований покупець" втратило право на податковий кредит через відсутність реєстрації за травень-червень 2023 року в ЄРПН податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпродлогістика".
У відповідь на претензію Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпродлогістика" повідомило (лист вих. №54/4337 від 05.09.2025) про відсутність договірних зобов`язань щодо відшкодування втрат податкового кредиту, а також про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями вказаного Товариства та збитками.
Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що причиною відсутності реєстрації в ЄРПН податкових накладних за травень-червень 2023 року є відмова контролюючого органу ДПС в реєстрації податкових накладних № 746 від 31.05.2023 та № 583 від 30.06.2023 за операціями з продажу електричної енергії ДП "Гарантований покупець" на загальну суму 474575,25грн, у т.ч. ПДВ 79095,88 грн. Відповідні рішення органу ДПС регіонального рівня про відмову в реєстрації податкових накладних оскаржені відповідачем до органу ДПС центрального рівня, однак таке рішення залишено без змін та повідомлено продавця про можливість оскарження рішення в судовому порядку.
Доказів оскарження рішення контролюючого органу ДПС у реєстрації спірних податкових накладних в судовому порядку матеріали справи не містять, водночас відповідач не заперечує, що такого оскарження не здійснював. 
Несплата Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрпродлогістика" у добровільному порядку 79095,88 грн завданих збитків через відсутність реєстрації в ЄРПН податкових накладних за травень-червень 2023 року слугувала підставою для звернення Акціонерного товариства "Гарантований покупець" із відповідним позовом до суду про їх стягнення.
З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.
Згідно із частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За приписами частин 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. 
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів / послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.
Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.
Тобто податкова накладна складається продавцем товарів/послуг за правилом першої події. В обох випадках у податковій накладній, яка складається продавцем за операцією з постачання товарів/послуг, має бути зазначена дата складання податкової накладної, яка є обов`язковим реквізитом податкової накладної і яка відповідає даті виникнення податкових зобов`язань за такою операцією.
За визначенням наведеним у підпункті 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 ПК України касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу - метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов`язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на рахунки платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг, на електронний гаманець у емітента електронних грошей та/або на рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, у касу платника податків або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата віднесення сум податку до податкового кредиту визначається як дата списання коштів з рахунків платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг, з електронних гаманців у емітента електронних грошей та/або з рахунків в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, дата видачі з каси платника податків або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).
Відповідно до пункту 44 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, тимчасово, до 1 січня 2028 року, платники податку, які здійснюють постачання, передачу, розподіл електричної та/або теплової енергії, надають послуги із забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії та/або послуги із зменшення навантаження відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", постачання вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702 та товарної підпозиції 2704 00 згідно з УКТ ЗЕД, надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, нараховують плату за абонентське обслуговування, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.
Норма цього пункту поширюється на операції, за якими дата виникнення першої з подій, визначених у пункті 187.1 статті 187 та у пункті 198.2 статті 198 цього Кодексу, припадає на звітні (податкові) періоди до 1 січня 2028 року.
У разі якщо операції, визначені цим пунктом, мають безперервний або ритмічний характер постачання, платники податку:
покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому отримано кошти, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер, з урахуванням усієї суми отриманих коштів або інших видів компенсації відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу протягом такого місяця;
покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому отримано кошти, зведену податкову накладну з урахуванням усієї суми отриманих коштів або інших видів компенсації відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу протягом такого місяця.
Для цілей цього пункту ритмічним характером постачання вважається постачання товарів/послуг одному покупцю два та більше разів на місяць.
Враховуючи наведені положення ПК України, відповідач як платник податку, який здійснює постачання електричної енергії, визначає дату виникнення податкових зобов`язань за касовим методом, та відповідно зобов`язаний скласти зведену податкову накладну не пізніше останнього дня місяця, в якому отримано кошти по спірним господарським операціям, тобто, не пізніше 31.05.2023 та 30.06.2023 відповідно.
Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності).
Аналізуючи положення пункту 201.10 ст.201 ПК України, Верховний Суд у постанові від 02.05.2024 по справі №910/155/23 вказав, що цією нормою передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою. Чинне законодавство не передбачає реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН покупцем послуг. Зокрема, у разі відмови в реєстрації податкової накладної (зареєстрована в ЄРПН не була), правильною є позиція про те, що це є достатнім доказом протиправної поведінки відповідача.
Суд зауважує, що у постанові Об`єднаної палати КГС ВС від 01.12.2023 по справі №926/3347/22 Об`єднана палата частково відступила від висновків Верховного Суду у постанові від 07.06.2023 у справі № 916/334/22 шляхом уточнення, вказавши, що обставини (факти), що стосуються реєстрації податкових накладних, можуть підтверджуватися не тільки матеріалами відповідної перевірки контролюючим органом, а й, зокрема, податковими накладними, розрахунками коригування тощо; господарський суд має повноваження самостійно надавати оцінку правомірності чи неправомірності дій чи бездіяльності відповідача, зокрема стосовно відповідності його дій чи бездіяльності при виконанні зобов`язання податковому законодавству України, якщо це необхідно для вирішення спору. Водночас суд враховує, що за змістом поданих заяв по суті спору відповідач не заперечує відсутність факту реєстрації в ЄРПН податкових накладних за травень-червень 2023 року, тобто останнім не виконано обов`язку визначеного пунктом 201.10 ст.201 ПК України.
Водночас матеріали справи не містять доказів, що відповідач звертався до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій ДПС України щодо відмови у прийнятті до реєстрації спірних податкових накладних, що свідчить про факт бездіяльності відповідача щодо вжиття всіх можливих заходів стосовно реєстрації в ЄРПН податкових зобов`язань за травень-червень 2023 року.
Відповідно до підпункту 14.1.181 статті 14 ПК України податковий кредит-сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
3а змістом пунктів 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені і нараховані, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Згідно із пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Таким чином, право на віднесення сум податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, до податкового кредиту може бути реалізоване протягом строку, визначеного пунктом 198.6 статті 198 ПК України та виключно на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Оскільки відповідачем не виконано обов`язку визначеного пункту 201.10 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань, з урахуванням положень пункту 44 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України не зареєстровано в ЄРПН зведену податкову накладну по спірним господарським операціям за травень-червень 2023 року, за спливом 365 календарних днів з дати складення податкових накладних в силу п.198.6 статті 198 ПК України не здійснено відповідне коригування (тобто за спливом 29.05.2024 та 28.06.2024 відповідно), позивачем втрачено право на віднесення сум податку у загальному розмірі 79095,88 грн до податкового кредиту.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.03.2023 у справі №925/556/21, предметом позову у якій було стягнення з Державного бюджету України збитків, завданих протиправною поведінкою ГУ ДПС, яке заблокувало реєстрацію оформленої Продавцем Податкової накладної, що спричинило необхідність сплати ним на користь Покупця штрафних санкцій, виснувала таке:
"з 1 січня 2015 року ПК України не встановлює для платника ПДВ механізм, який би дозволяв йому включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати.
Такий платник ПДВ також не має у податкових відносинах права самостійно спонукати контрагента до здійснення реєстрації, а також не може спонукати контрагента оскаржити незаконні рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, якщо вони були перешкодою у реєстрації податкової накладної у ЄРПН. Водночас саме від того, чи здійснить контрагент всі необхідні дії для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, а у випадку незаконної перешкоди з боку контролюючого органу для реєстрації - від того, чи зможе контрагент успішно усунути ці перешкоди, фактично залежить виникнення права такого платника податку на податковий кредит з ПДВ.
Застосовуючи в контексті спірних правовідносин норми статей 22, 1166, 1173 ЦК України, підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17, підпункту 114.3.2. пункту 114.2 статті 114 та пункту 201.10 статті 201 ПК України, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що збільшення податкового кредиту є майновим інтересом покупця товарів / послуг, який з 1 січня 2015 року за загальним правилом реалізовується після виконання продавцем у публічно-правових відносинах з державою обов`язку скласти та зареєструвати в ЄРПН податкову накладну.
Водночас покупець не є стороною публічно-правових відносин між продавцем і контролюючим органом щодо реєстрації податкових накладних. До моменту виникнення права на включення суми ПДВ за операцію з придбання товарів / послуг до складу податкового кредиту взаємодія держави і покупця зводиться лише до можливості покупця подати на продавця скаргу, що в силу пункту 201.10 статті 201 ПК України зумовлює лише обов`язок контролюючого органу провести документальну перевірку продавця, спонукати виконати який покупець не може.
Об`єднана палата КГС ВС у постанові від 03.08.2018 у справі № 917/877/17 виснувала, що згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України на продавця покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в ЄРПН, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.
Оскільки саме від продавця, який має законом визначений обов`язок вчинити дії, необхідні для реєстрації податкової накладної в ЄРПН (а також може у необхідних випадках ефективно оскаржити рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, які перешкодили виконати цей обов`язок), залежить реалізація покупцем означеного вище майнового інтересу, пов`язаного з одержанням права на податковий кредит з ПДВ за наслідками господарської операції, він (продавець) залишається відповідальним перед своїм контрагентом у господарській операції за наслідки невчинення цих дій".
Отже за висновком, наведеним у пункті 10.2. постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 925/556/21, права покупця у випадку порушення продавцем свого обов`язку щодо належної реєстрації податкових накладних зводяться лише до можливості подання скарги, проте ініціювати проведення податкової перевірки контролюючим органом покупець не може.
З урахуванням викладеного, належним способом захисту прав позивача є відшкодування збитків, завданих порушенням відповідачем обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних, що узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 01.03.2023 у справі №925/556/21.
Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 01.12.2023 № 926/3347/22 виснувала, що чинне законодавство не містить вимог щодо певних засобів доказування, якими можуть підтверджуватися обставини (факти), що стосуються реєстрації податкових накладних. Крім того, право позивача надавати докази щодо таких обставин (фактів) не може бути обмежене діями чи бездіяльністю контролюючого органу щодо проведення чи не проведення ним відповідної перевірки. В контексті доказування такої складової цивільного правопорушення як протиправна поведінка заподіювача збитків, відсутність матеріалів податкової перевірки (акта або рішення) відповідного контролюючого органу, не може звільняти продавця від відповідальності за завдані покупцю майнові збитки, а господарський суд у такому випадку має як самостійно оцінити надані докази, зокрема ті, що стосуються реєстрації податкових накладних, так і самостійно здійснити оцінку дій чи бездіяльності продавця, у тому числі щодо порушення ним податкового законодавства.
Висновків, що відсутність матеріалів податкової перевірки (акта або рішення) відповідного контролюючого органу, не може звільняти продавця від відповідальності за завдані покупцю майнові збитки притримується Верховний Суд і у постанові від 02.05.2024 у справі № 910/155/23.
У цій же постанові підтримано висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №916/334/22, в якій зазначено, що факт відсутності реєстрації податкових накладних у ЄРПН через нездійснення контрагентом за договором відповідних дій або через відмову податкового органу у їх реєстрації є достатнім доказом протиправної поведінки відповідача, порушення ним господарського зобов`язання - наданої ним гарантії того, що контрагент за договором матиме право на користування податковим кредитом у розмірі суми ПДВ, який визначено договором у складі ціни.
Отже, відсутність реєстрації податкової накладної в ЄРПН, внаслідок чого один контрагент був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання, власне і є протиправною поведінкою іншого контрагента.
Якщо відповідач не виконав встановлений законом обов`язок з реєстрації податкових накладних чи виконав його неналежним чином, що підтверджується рішенням про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, то це викликає неможливість включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, та, відповідно, неможливість зменшення податкового зобов`язання на вказану суму, яка фактично є збитками позивача.
Подібні правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18, від 01.03.2023 у справі № 925/5556/21, об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2018 у справі № 908/76/18, від 10.01.2022 у справі № 910/3338/21, від 31.01.2023 у справі № 904/72/22.
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду звертає увагу, що як обов`язок платника податку скласти та зареєструвати податкову накладну, так і обов`язок особи, якою заподіяно шкоду, відшкодувати її (зокрема шляхом відшкодування збитків) передбачені законом (стаття 201 ПК, статті 1168, 1192 ЦК України), а тому не можуть встановлюватись договором (див. mutatis mutandis постанову Верховного Суду від 19.04.2023 у cправі № 910/17014/21 (пункт 6.21).
Отже відносини сторін врегульовані не умовами договору, а безпосередньо законом (Податковим кодексом України), що спростовує заперечення відповідача у цій частині.
Протиправна поведінка відповідача у даному спорі полягає в тому, що ним не було вжито всіх залежних від нього заходів для реєстрації зведеної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних у строк встановлений чинним законодавством.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду.
Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконане боржником.
Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а отже, доведенню підлягає факт того, що його протиправні дії є причиною, а збитки - наслідком такої протиправної поведінки.
Згідно із ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У ч.1 ст.614 ЦК зазначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №753/7281/15-ц, від 21.02.2021 у справі №904/982/19, від 21.07.2021 у справі №910/12930/18, від 21.09.2021 у справі №910/1895/20, від 18.10.2022 у справі №922/3174/21.
Отже, наявність вини презюмується, тобто не підлягає доведенню позивачем. Водночас відповідач для звільнення від відповідальності може доводити відсутність протиправності дій та вини, зокрема, шляхом оскарження рішення податкового органу про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в адміністративному порядку або в суді (відсутність вини буде підтверджуватися рішенням, ухваленим на користь платника податку, яке набрало законної сили, і фактом реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН на виконання такого рішення).
Як вже зазначалось, Великою Палатою у постанові від 01.03.2023 у справі №925/556/21 вказано, що законний майновий інтерес Покупця в отриманні права на податковий кредит з ПДВ випливає з господарської операції, яку він як платник податку здійснює з іншим платником податку, від дій якого залежить, чи буде цей майновий інтерес реалізовано. Цей майновий інтерес не має своїм джерелом окремі спеціальні умови господарського правочину між продавцем і покупцем. Він виникає в силу норм податкового законодавства внаслідок відповідної господарської операції між платниками податку.
Відсутність реєстрації податкової накладної в ЄРПН, внаслідок чого один контрагент був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання, є достатньою підставою для кваліфікації протиправною поведінки іншого контрагента.
Як встановлено судом та не заперечується Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрпродлогістика", останнім встановленого ПК України обов`язку щодо реєстрації податкових накладних не виконано.
Водночас, допущені відповідачем порушення повною мірою позбавили позивача можливості включити суму ПДВ у розмірі 79095,88 грн до складу податкового кредиту та скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання чи використати суму від`ємного значення у відповідності до приписів пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність прямого причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати зведену податкову накладну та неможливістю включення суми ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками останнього.
Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 ст. 14 ГПК України).
Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, правомірність стягнення з відповідача збитків в сумі 79095,88 грн слідує з положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи. 
Отже, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено повністю, витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача в сумі 2662,4 грн.
Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпродлогістика" (вул. Нансена, буд. 5, м. Вінниця, 21001, код ЄДРПОУ 37028530) на користь Акціонерного товариства "Гарантований покупець" (вул. Симона Петлюри, буд. 27, м. Київ, 01032, код ЄДРПОУ 43068454) 79095,88 грн - збитків та 2662,4 грн - витрат на сплату судового збору.
3. Згідно із приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
4. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Оскільки розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи до Електронних кабінетів ЄСІТС.

Повне рішення складено 14 вересня 2026 р.

Суддя А.А. Тварковський  

віддрук. прим.:
1 - до справи.