Справа № 588/580/26
провадження № 3/588/217/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2026 року м. Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Сумської області Лебедь О. В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, що надійшли з Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, військо службовець, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за частиною 1 статті 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 31.03.2026 о 21 год. 49 хв. у м.Тростянець по вул.Благовіщенська, 64 керував транспортним засобом ВАЗ 2106 номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законодавством порядку відмовився, що зареєстровано на нагрудний портативний відео реєстратор DSJ-00000001100527_0000ХО, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху. Від керування відсторонений шляхом паркування транспортного засобу на узбіччі.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.
Захисник особи, що притягується до адміністративної адвокат Полянчук В.Б. в судовому засіданні в режимі відеоконференції просив провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення або вирішити питання про можливість застосування аналогії закону та застосування статті 69 КК України та призначення покарання у межах санкції статті без позбавлення права керування транспортним засобом.
Захисник посилався на те, що ОСОБА_1 не визнає своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Пояснював, що в день складання адміністративного протоколу ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби, про що він повідомляв працівників поліції, надавав військовий квиток. 
Враховуючи, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України та під час зупинки керованого ним транспортного засобу працівниками поліції виконував обов`язки військової служби, тому захисник вважав, що його огляд на стан алкогольного сп`яніння мав проводитися посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, або командиром його військової частини, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до спеціального порядку, встановленого ст. 266-1 КУпАП. Оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а встановлений законом порядок огляду на стан сп`яніння дотриманий не був, сторона захисту вважає, що вимога щодо проходження ним огляду була безпідставною та протиправною, а тому у ОСОБА_1 не виникало обов`язку її виконувати, отже вся процедура огляду, яку застосували до ОСОБА_1 згідно з приписами ч. 9 ст. 266-1 КУпАП є недійсною, а її результати недопустимими доказами, оскільки отримані всупереч умовам і порядку, встановленим законом. Крім того, посилався на те, що за умов перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння під час під час виконання обов`язків військової служби такі дії мають кваліфікуватись за статтею 172-20 КУпАП, яка на відміну від статті 130 не містить позбавленні прав керування, яке може шкодити виконанню обов`язків військової служби.
Захисник пояснював, що працівник поліції інформував ОСОБА_1 , що він має право відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, достеменно усвідомлюючи про наслідки такої відмови. Це свідчить про провокацію з боку працівників поліції, оскільки особа сприймає такий варіант дій як законну альтернативу та не усвідомлює протиправність таких дій. На думку захисника протокол про адміністративне правопорушення, який було складено без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не було роз`яснено процесуальних прав, не надано можливості надати пояснення, і не було проінформовано про суть і характер висунутого обвинувачення, що є грубим порушенням законодавства України. Сторона захисту посилалася на те, що в силу допущених порушень з боку працівників поліції, з урахуванням доктрини "плодів отруйного дерева", всі докази, що є додатками до протоколу у справі є недопустимими.
Захисник вважав, що законодавча заборона у ст.33 КУпАП при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та безальтернативність санкції частини 1 статті 130 КУпАП, яка за своїм характером подібна до кримінальної, суперечить статті 8, статті 61 Конституції України.
На переконання сторони захисту при розгляді даного адміністративного матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід застосувати аналогію права. З урахуванням вимог статті 66, 69 КК України, вважав за необхідне звернути увагу суду на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України та проходить військову службу, а відтак, посвідчення водія необхідне ОСОБА_1 для виконання обов`язків військової служби та переміщення по службі, а тому позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на один рік фактично не тільки позбавить його можливості належним чином виконувати обов`язки військової служби, але й значно послабить здійснення обороноздатності його підрозділу та вплине на можливість виконання бойового завдання, оскільки ОСОБА_1 буде позбавлений можливості виконувати безпосередні військові обов`язки та бойові розпорядження на лінії бойового зіткнення, здійснювали постійне переміщення лінією фронту з метою виконання бойових розпоряджень. Так, ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить військову службу на посаді інструктора групи інструкторів військової частини НОМЕР_3 . Під час несення служби приймав активну участь в заходах, необхідних для забезпечення оборони держави та дачі збройної відсічі російській федерації. Є зразковим військовослужбовцем, неодноразово нагороджений грамотами та відзнаками за зразкове несення служби, зокрема відзнакою міністра оборони «Залізний хрест». За таких обставин, з урахуванням висновків, зазначених Верховним судом України, Конституційним Судом України, а також усталеною практикою ЄСПЛ, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи ОСОБА_1 , ступеню його вини та відношення до вчиненого, беручи до уваги відсутність обставин, які обтяжують покарання та наявність обставин, які пом`якшують відповідальність тому на думку захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності є підстави застосувати аналогію закону та призначити більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, знайшла своє підтвердження, зважаючи на таке.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частини 1 статті 130 КУпАП, полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки та заборони для учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України та кореспондується в даному конкретному випадку з вимогами пункту 2.5 Правил дорожнього руху.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, закріплено у статті 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкції), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103.
Відповідно до статті 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з вимогами пункт 6, 7 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, законодавець поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 будучи водієм, погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону.
Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення за обставин установлених судом підтверджується такими доказами: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №628905 від 31.03.2026, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с. 2);
- рапортом помічника чергового ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області в якому зазначено обставини повідомлення на службу 102 від 31.03.2026 (а.с. 3);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4); 
- відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, які містять фактичні дані про керування транспортним засобом та відмову ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 7).
Вказані докази є належними, допустимими, такими, що узгоджуються між собою, доповнюють одне одного та є та достатніми, оскільки у своїй сукупності прямо підтверджують обставини, які підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення. 
Факт керування транспортним засобом у цій справі на відео підтверджується безумовно. Після зупинки транспортного засобу працівники поліції ОСОБА_1 запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. 
О 21:53 год. пояснював працівникам поліції, що є інструктором ДШВ. При цьому на вимогу поліції військовий квиток не надав. Здійснював дзвінки невстановленим особам які мали підвезти документи, але за весь час складання адміністративних матеріалів інші особи, які могли б підтвердити факт виконання водієм обов`язків військової служб не з`явились.
Отже, водій перебував у військовому одязі, але керував цивільним автомобілем, військовий квиток не надав, на виклику ВСП не наполягав. Поводився не логічно, заперечував очевидний факт керування транспортним засобом, відмовлявся назватись, провокував конфліктні ситуації, врешті місце складання протоколу самовільно залишив. Саме останнє стало причиною того, що на момент завершення складання протоколу водій був відсутній.
О 21:54 год. погодився, що вживав спиртне, сказав, що через смерть побратима.
О 21:55 ОСОБА_1 повідомляв, що автомобілем не керував. Постійно перебивав, казав, що не водій. 
Водій відмовився пройти огляд в медичному закладі. Відповідальність за відмову від проходження огляду йому роз`яснена. 
ОСОБА_1 обрав тактику захисту пов`язану із запереченнями факту керування, хоча цей факт підтверджувався безумовно. 
Поведінка ОСОБА_1 вказувала на алкогольне сп`яніння, на думку суду працівниками поліції було правомірно було запропоновано водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки його поведінка викликала обґрунтовані підозри щодо перебування у стані сп`яніння.
Військовослужбовці, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, несуть відповідальність на загальних підставах.
Так, відповідно до частини 2 статті 266-1 КУпАП встановлено, що огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Як було встановлено з відеозаписів, доданих до протоколу, ОСОБА_1 31.03.2026 року, під час складання відносно нього протоколу за частиною 1 статті 130 КУпАП, не виконував обов`язки військової служби, не перебував на території розташування військової частини, не рухався в автомобілі, який належить військовій частин. Крім того, ОСОБА_1 під час оформлення адміністративних матеріалів про необхідність виклику ВСП жодного разу не заявляв. Тому доводи захисника щодо порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння та складання протоколу не уповноваженою особою ВСП, як це передбачено статтею 266-1 КУпАП, - є помилковим.
Надана захисником довідка про безпосередню участь у заходах для забезпечення оборони України відповідно до якої в період з 13.03.2026 по 30.04.2026 ОСОБА_1 брав участь у цих заходах не є доказом того, що ці обов`язки він виконував саме 31.03.2026 о 21 год. 49 хв. у м.Тростянець керуючи автомобілем. Інших доказів виконання обов`язків військової служби саме в цей момент не наданео.
Отже суддею не встановлено підстав для визначення неправильної кваліфікації дій ОСОБА_1 за статтею 130 КУпАП, відповідно відсутні підстави перекваліфікації цих дій за статтею 172-20 КУпАП. Безпосереднє виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби у цій справі в момент зупинки автомобіля працівниками поліції не підтверджується доказами.
Не є застосовною у цій справі доктрина “плодів отруйного дерева”, на яку посилається представник, оскільки застосування цієї доктрини практика національних судів та ЄСПЛ пов`язує з наслідками істотного порушення прав та свобод людини, яке у цій справі не встановлене.
Щодо клопотання про застосування ст.69 КК України суд зазначає.
Санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено імперативне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Тобто, позбавлення права керування транспортними засобами є основним, а не додатковим стягненням, а тому є обов`язковим до його накладення.
Діючий КУпАП, на відміну від загальних положень КК України, не передбачає можливості накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, визначеної в санкції певної норми, або не накладення одного з видів стягнень, передбаченого санкцією відповідної норми як обов`язкового.
Наведений вище підхід відповідає п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в якому з урахуванням наведеного вище нормативного регулювання, закріпленого в КУпАП, визначено, що судам за правилами КУпАП основні й додаткові стягнення слід застосовувати в межах санкцій відповідних норм.
А відповідно до вимог ч.4 ст.3 КК України застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.
За таких обставин, доходжу до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він будучи особою, яка керує транспортним засобом відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
З довідки, виданої інспектором СРПП відділення поліції № 1 (м.Тростянець) Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Артемом Замулою від 01.04.2026, вбачається, що ОСОБА_1 посвідчення водія отримував серії НОМЕР_4 , дійсне з 28.01.2021 до 28.01.20541, видане ТСЦ3242. Протягом року за частиною 1 статті 130 КУпАП не притягувався (а.с. 5).
Вирішуючи питання про накладення стягнення, відповідно до статті 33 КУпАП враховую особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення, яке є небезпечним правопорушенням, тому на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у визначеному в санкції частини 1 статті 130 КУпАП розмірі з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Відповідно до частини 5 статті 4 Закону України "Про судовий збір", статті 40-1 КУпАП особою, на яку накладено стягнення, сплачується судовий збір на користь держави. 
На підставі викладеного та керуючись статтями 33, 34, 40-1, 130, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.
У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. Згідно з частиною 2 статті 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу визначеного судом.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова підлягає виконанню після набрання нею законної сили. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Реквізити для сплати штрафу (за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) сплачується за реквізитами: 
Одержувач: ГУК у Сум.обл/Сумська область/21081300, код одержувача: 37970404, МФО: 899998, рахунок одержувача: UA628999980313090149000018001, код класифікації доходів: 21081300, у графі призначення платежу вказати - адміністративні штрафи у сфері забезпечення дорожнього руху, П.І.П. правопорушника, № справи суду про адміністративне правопорушення.
Реквізити для сплати судового збору: 
Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Суддя О.В. Лебедь