Справа №442/4306/26 
Провадження №2/442/1970/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі - головуючого судді –Хомика А.П., розглянувши в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
02.06.2026 ТОВ «Свеа Фінанс» звернулось до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №202914 розмірі 24603,75 грн. та судових витрат, які складаються з 2662,40 грн. сплаченого судового збору.
Позовна заява мотивована тим, що 03.01.2025 між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2029149 шляхом обміну електронними повідомленнями. ТОВ «Слон Кредит» 03.01.2025 направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір після заповнення останнім відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті первісного кредитора в мережі інтернет.
Після того,03.01.2025 відповідач прийняв пропозицію (оферту) щодо укладання вищевказаного договору, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони TОВ «Слон Кредит» направило ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор «Е570», котрий боржником було введено/відправлено.
TOB «Слон Кредит» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, надавши позичальнику грошові кошти в сумі 4500 грн., строком на 360 днів. Відповідач, в свою чергу, не виконував взяті на себе зобов`язання, визначені умовами кредитного договору, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.
13.08.2025 між TОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-30/25, у відповідності до умов якого TОВ «Слон Кредит» відступило право грошової вимоги до ТОВ «Свеа Фінанс» за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором, в якому боржником є ОСОБА_1 .
Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до Договору Факторингу №01.02-30/25 від 13.08.2025, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №2029149 складає 24603,75 грн., з яких: 4500,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 11103,75 грн. - заборгованість по відсотках, 9000,00 грн. - пеня, штраф.
Таким чином, оскільки відповідач ухиляється від належного виконання зобов`язань, відтак позивач змушений звернутись до суду з вимогою про стягнення зазначеної вище заборгованості та понесених судових витрат.
04.06.2026 суддею отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання відповідача, згідно якої такі дані у реєстрі відсутні.
04.06.2026 суддею направлено запит до Управління паспортизації, реєстрації та еміграції Західного міжрегіонального управління ДМС України про отримання відомостей щодо реєстрації місця проживання відповідача, відповідь на який судом отримано 17.06.2026.
Ухвалою від 16.06.2026 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін на 24.07.2026. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.
Дана ухвала надсилалась сторонам у справі. Поштова кореспонденція, направлена відповідачу за встановленим місце реєстрації, повернулась до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Крім цього, відповідача було повідомлено про дату, час, місце та порядок розгляду зазначеної справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади за посиланням https://dgm.lv.court.gov.ua/sud1306/gromadyanam/vyklyky/.
Пунктом 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України визначено, що судова повістка фізичній особі направляється за адресою її місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 
Пунктом 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України визначено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 
Крім цього, у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Відтак, суд, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час, місце та порядок судового розгляду зазначеної справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Відповідачем ані клопотання про розгляд справи за участю сторін, ані відзиву на позовну заяву суду не надано.
Враховуючи, що справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, ненадходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що 03.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №2029149 шляхом обміну електронними повідомленнями, договір підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Укладання договору було здійснене сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Слон кредит», доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт htts://sloncredit.ua/.
Даний договір відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е570 03.01.2025 о 20:08 год.
Згідно до умов договору товариство зобов`язано надати відповідачу кредит у розмірі 4500,00 грн., а відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, строк кредиту 360 днів, відсоткова ставка фіксована згідно п.1.5. договору.
Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 . (п.2.1 договору)
Механізм укладення електронної угоди, яким скористався позивач у взаємовідносинах із позичальником урегульовано в тому числі Законом України "Про електронну комерцію".
Так, згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та &qПро електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Так, на виконання зазначених вимог, ОСОБА_1 було надано одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів.
ТОВ «Селфі кредит» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 4500,00 грн., відповідно до умов укладеного кредитного договору, що підтверджується листом ТОВ «Пейтек» за вих. №20250819-2825 від 19.08.2025.
В той же час, надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
13.08.2025 між TОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-30/25, у відповідності до умов якого TОВ «Слон Кредит» відступило право грошової вимоги до ТОВ «Свеа Фінанс» за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором, в якому боржником є ОСОБА_1 .
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №01.02-30/25, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права вимоги до відповідача у загальному розмірі 24603,75 грн., з яких 4500,00 грн. заборгованість за сумою кредиту; 11103,75 грн. заборгованість по відсотках; 9000,00 грн. заборгованість за пенею/штрафами. 
Як вбачається із розрахунку заборгованості станом на 13.08.2025, заборгованість відповідача перед ТОВ «Свеа Фінанс» за Договором №2029149 від 03.01.2025 становить 24603,75 грн., з яких 4500,00 грн. заборгованість за сумою кредиту; 11103,75 грн. заборгованість по відсотках; 9000,00 грн. заборгованість за пенею/штрафами. 
Оскільки будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду надано не було, а відтак, наданий позивачем розрахунок заборгованості суд вважає правильним. 
Отже, право позивача порушене невиконанням свого зобов`язання з повернення кредиту відповідачем, а тому підлягає судовому захисту.
Як визначається ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За частиною 1 статті 1077, частиною 3 статті 1079 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Згідно зі статтею 514, частиною 1 статті 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як зазначено вище, позивач надав суду докази того, що перехід права вимоги відбувся належним чином.
Доведеною є обставина отримання ОСОБА_1 грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені договором позики і взяті на себе зобов`язання остання не виконав, у передбачені строки кошти та нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість.
Отже, зважаючи на те, що відповідач свої зобов`язання щодо сплати коштів за кредитним договором не виконував, допустив заборгованість, тому наявні підстави для стягнення у примусовому порядку.
Враховуючи наведене вище, суд прийшов висновку, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту на нарахованими відсотками за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме: заборгованості за тілом кредиту у розмірі – 4500,00 грн. та заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі –11103,75 грн., що в загальному розмірі становить 15603,75 грн. заборгованості, що підлягає стягненню. 
Щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Також, Законом України від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64 на території України введено військовий стан, який згодом на підставі Указів Президента продовжувався та триває на час розгляду даної справи в суді.
При цьому, як видно із вищезазначеного розрахунку заборгованості за кредитним договором №2029149 від 03.01.2025, то такий проведений за період з 03.01.2025 по 13.08.2025.
Таким чином, з огляду на положення норми пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яка поширюються на спірні правовідносини, ОСОБА_1 як позичальник звільнений від обов`язку сплати на користь позивача пені/штрафу за прострочення ним виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, оскільки на час укладення та дії кредитного договору, а також розгляду справи у суді та ухвалення у ній рішення в Україні діяв та продовжує діяти воєнний стан.
За наведених обставин, аргументи сторони позивача про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа фінанс» пені/штрафу в розмірі 9000,00 грн. суд вважає необґрунтованими та безпідставними, а тому такі задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Понесення позивачем судових витрат у виді судового збору в розмірі 2662,40 грн. підтверджено відповідною платіжною інструкцією №1041 від 26.05.2026.
Враховуючи вищевикладене, оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1688,49 грн., виходячи з розрахунку 15603,75 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2662,40 грн. (ставка судового збору) : 24603,75 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 1688,49 грн., що буде пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 5, 10, 18, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» суму заборгованості за кредитним договором №2029149 від 03.01.2025 в розмірі 15603,75 гривень (п`ятнадцять тисяч шістсот три гривні, 75 копійок) та 1688,49 гривень (одну тисячу шістсот вісімдесят вісім гривень, 49 копійок) понесених судових витрат.
В решті позовних вимог відмовити. 
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 24 липня 2026 року.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», ЄДРПОУ 37616221, адреса місцезнаходження – вул. Іллінська, 8 м. Київ, 04070.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання – АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя Хомик А.П.