ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
09 липня 2026 року 	м. Тернопіль	Справа № 921/273/26 	

Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Охотницької Н.В.  
за участі секретаря судового засідання Багрій В.Ю. 
розглянув матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі", вул. Десятинна, буд. 13Б, м. Київ, 01001
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач", проспект Злуки, буд. 2В, м. Тернопіль, 46016
про стягнення 10 924 109,34 грн 
За участі представників:
позивача: Виродов Антон Юрійович (в режимі відеоконференції);
відповідача: Хомишин Ірина Богданівна
В порядку ст. ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.
Суть справи: 
Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" звернулося до Господарського суду Тернопільської області із позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач", про стягнення 10 924 109,34 грн, з яких: 6 544 887,81 грн – основної заборгованості, 3 578 772,79 грн – інфляційне збільшення та 800 448,78 грн – 3% річних.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Двостороннім договором купівлі-продажу електричної енергії №21/10/01-3 від 01.10.2021 в частині своєчасних розрахунків із позивачем за передану у березні 2022 року електричну енергію, внаслідок чого виникла заборгованість в заявленій до стягнення сумі.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 04 травня 2026 року суд прийняв позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі", відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання у цій справі на 04 червня 2026 року о 09:30 год.
Ухвалою суду від 18.05.2026 задоволено заяву б/н від 15.05.2026 (вх.№3776) представника позивача – Виродова Антона Юрійовича, про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 
Ухвалою суду від 19.05.2026 задоволено заяву б/н від 19.05.2026 (вх.№3883) представниці позивача - Масол Влади Володимирівни, про її участь в судовому засіданні 04 червня 2026 року о 09 год. 30 хв. у справі №921/273/26 в режимі відеоконференції.
03.06.2026 від відповідача через систему "Електронний суд" надійшла заява про поновлення процесуального строку (вх.№4311), відповідно до якої останній просив визнати причини пропуску відповідачем строку для подання відзиву на позовну заяву у справі №921/273/26 поважними; поновити відповідачу пропущений процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву, прийняти та долучити такий до матеріалів справи №921/273/26, разом із доданими до нього доказами. При цьому вказував на те, що встановлений судом строк для подання відзиву пропущено з поважних та об`єктивних причин, пов`язаних із наміром врегулювати спір мирним шляхом. Повідомив, що 11.05.2026, в межах строку на надання відзиву, відповідач звернувся до позивача з листом-пропозицією №463/08 про врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди, відповіді на який станом на момент подання цього клопотання на адресу відповідача не надходило. Оскільки строк на надання відзиву сплив під час очікування відповіді щодо мирного врегулювання, відповідачем підготовлено відзив на позовну заяву для захисту своїх процесуальних прав.
Також, 03.06.2026 через систему "Електронний суд" відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх.№4314), у якому останній щодо заявлених вимог заперечує та просить в задоволенні позову відмовити.
Зокрема, вказує на те, що підґрунтям касових розривів у ТОВ "Тернопільелектропостач" є нормативні колізії та неузгодженість між собою норм чинного законодавства, якими на постачальників універсальної послуги покладено жорсткіші зобов`язання, аніж на інших учасників ринку.
Зазначає, що згідно з ч.2 ст. 62 Закону України "Про ринок електричної енергії" виконання функцій постачальника універсальних послуг є одним із спецобов`язків, покладених законодавцем на ТОВ "Тернопільелектропостач". З метою виконання спецобов`язку надавати універсальні послуги, ТОВ "Тернопільелектропостач" було укладено: договір про передачу із ОСП договори про розподіл електричної енергії із операторами системи розподілу (ОСР) договори про постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги договір про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг. Всі ці договори є примірними та забезпечують можливість споживачам електричної енергії (побутовим – населення всієї Тернопільської області та малим непобутовим споживачам) споживати електроенергію за регульованою НКРЕКП ціною. Відповідно, основними складовими тарифу універсальної послуги є: ринкова ціна електричної енергії, послуга постачальника, послуги ОСР, послуги ОСП, компенсація через механізм покладення спецобов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії (ПСО).
При цьому відповідно до Договору передачі Постачальник електроенергії зобов`язаний здійснювати оплату ОСП 5-ма плановими платежами у місяці надання послуг з передачі, при цьому споживачі універсальної послуги здійснюють оплату за поставлену е/е Постачальнику в період 15-30 числа місяця наступного за місяцем надання послуг з передачі. Тобто касовий розрив складає більше 30 днів.
Також, згідно з п.3.4. Типового договору електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (затвердженого в Додатку 4 до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП №312) ТОВ "Тернопільелектропостач" зобов`язане здійснювати 100% передоплату ОСР за надані послуги, при цьому споживачі універсальної послуги оплачують електропостачальнику поставлену електроенергію після 15-го числа місяця наступного за місяцем надання послуг з розподілу. Тобто касовий розрив складає 45-60 днів.
Зазначені договірні умови є, на думку відповідача, недосконалими, а іноді і дискримінаційними та спричиняють великі касові розриви у відповідача, що, в свою чергу, спричиняє складнощі в оплаті послуг як ОСП так і ОСР. 
Просить також врахувати, що основною причиною виникнення протермінованої заборгованості ТОВ "Тернопільелектропостач" перед позивачем є величезний касовий розрив, який виник в результаті заборгованості ДП "Гарантований покупець" перед Товариством по оплаті вартості послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів (ПСО). При цьому, від початку дії воєнного стану, спостерігалась тривала затримка надходжень до ТОВ "Тернопільелектропостач" коштів від ДП "Гарантований покупець", що унеможливлювала виконання постачальником своїх фінансових зобов`язань перед іншими учасниками ринку. Триваюче боргування з 2022 року ДП "Гарантований покупець" перед ТОВ "Тернопільелектропостач" значних сум, які коливалися від 300 до 700 млн. грн на місяць та є ключовими в діяльності Товариства, спричинили стійку неплатоспроможність Товариства та, як наслідок, судові рішення про стягнення з Товариства річних та інфляційних нарахувань, зокрема по справах: №921/100/22, №921/540/23, №921/838/23, №921/620/24, №921/68/25, №921/295/25, №921/511/25, №921/787/25, №921/182/26.
Зауважує, що відповідач є постачальником електричної енергії, діяльність якого здійснюється в умовах складної фінансової ситуації на ринку електричної енергії, значної дебіторської заборгованості споживачів та системних затримок розрахунків між учасниками ринку. Відповідач не є кінцевим споживачем одержаної від позивача послуги передачі електричної енергії. Кінцевим споживачем послуги передачі електричної енергії є побутові, малі непобутові та юридичні особи, які оплачують зазначену послугу НЕК "Укренерго" через посередника – ТОВ "Тернопільелектропостач". Відповідно, здійснення відповідачем оплати за електричну енергію залежить виключно від розрахунків кінцевих споживачів, основну частину яких складає побутове населення. У зв`язку із суттєвим фінансовим навантаженням на відповідача як постачальника електричної енергії та несвоєчасними розрахунками споживачів, відповідач був позбавлений можливості вчасно виконати свої грошові зобов`язання за укладеним з позивачем Договором у визначені строки, при цьому відповідач вживав заходи для мирного врегулювання спору та докладає значних зусиль для забезпечення повного та своєчасного виконання своїх грошових зобов`язань перед контрагентами.
03.06.2026 від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшли заперечення проти заяви ТОВ "Тернопільелектропостач" про поновлення строку на подання відзиву (вх.№4321), у яких останній не вважає поважними наведені відповідачем причини пропуску строку на подання відзиву у цій справі та просить у задоволенні відповідної заяви ТОВ "Тернопільелектропостач" відмовити; відзив ТОВ "Тернопільелектропостач" не приймати до розгляду, а справу розглянути за наявними матеріалами відповідно до ч.8 ст.165 ГПК України. 
Крім того, 03.06.2026 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№4322), відповідно до якої останній звертає увагу, що у своєму відзиві ТОВ "Тернопільелектропостач" жодним чином не заперечує ні факт отримання електричної енергії від позивача, ні факт її неоплати, ні розмір заборгованості у сумі 6 544 887,81 грн основного боргу; відповідач не стверджує, що: - електрична енергія не була поставлена; - Акт №977 від 31.03.2022 є недійсним або не підписувався; - розрахунки були проведені в повному обсязі; - розмір інфляційного збільшення чи 3% річних є неправильним. Тоді як усі аргументи відповідача стосуються загальносистемних проблем ринку електричної енергії - касових розривів, затримок ПСО, зростання цін. Також зауважує, що: борг виник у березні 2022 року - ще до більшості описаних відповідачем системних проблем 2025– 2026 років; строк оплати за Актом №977 від 31.03.2022 - до 30.03.2022; відповідач не надав жодних доказів того, що саме у березні 2022 року ДП "Гарантований покупець" затримав виплати або виникли інші обставини, які унеможливили оплату саме цього боргу; між тим, відповідач з 2022 по 2026 рік не погашав заборгованість, хоча ринок продовжував функціонувати.
Вважає, що відзив ТОВ "Тернопільелектропостач" не містить жодних правових підстав для відмови у задоволенні позову, а наведені відповідачем аргументи зводяться до опису фінансових труднощів, які відповідно до прямої норми частини 2 статті 617 ЦК України не звільняють боржника від виконання грошового зобов`язання. 
У підготовчому засіданні 04.06.2026, заслухавши пояснення представниці відповідача та заперечення представника позивача, суд з метою надання сторонам рівного права на захист своїх прав та охоронюваних законом інтересів та забезпечення дотримання принципу змагальності сторін, визнав за доцільне поновити строк для подання відзиву на позов та долучив такий до матеріалів справи, без постановлення окремого процесуального документа із зазначенням про це у протоколі судового засідання, відповідно до пункту 7 частини 2 статті 223 ГПК України.
Надалі, враховуючи усне клопотання представниці відповідача про відкладення підготовчого засідання з метою ознайомлення із відповіддю на відзив, судом відкладено підготовче засідання на 29 червня 2026 року о 09:30 год., без постановлення окремого процесуального документа із зазначенням про це у протоколі судового засідання, відповідно до пункту 7 частини 2 статті 223 ГПК України, про що представника відповідача повідомлено в режимі відеоконференції, а представника позивача повідомлено під розписку. 
Також, судом задоволено усне клопотання представника позивача про забезпечення проведення підготовчого засідання 29.06.2026 о 09:30 год. за його участю в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
У підготовчому засіданні 29.06.2026 суд, з`ясувавши, що у присутніх представників сторін відсутні інші заяви та клопотання, які подаються на стадії підготовчого провадження, також відсутні підстави для відкладення підготовчого засідання, визначені ч. 2 ст. 183 ГПК України, у відповідності до ст. 185 ГПК України закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 09.07.2026 о 10:00 год., без постановлення окремого процесуального документа із зазначенням про це у протоколі судового засідання, відповідно до пункту 7 частини 2 статті 223 ГПК України, про що представника позивача повідомлено в режимі відеоконференції, а представницю відповідача - під розписку.
Представник позивача взяв участь в судовому засіданні 09.07.2026 в режимі відеоконференції та повністю підтримав заявлені вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив (вх.№4322 від 03.06.2026), посилаючись на долучені до матеріалів справи докази. 
Представниця відповідача в судовому засіданні 09.07.2026 проти заявленої до стягнення суми основного боргу не заперечила, разом з тим заперечила щодо нарахованих 3% річних та інфляційного збільшення суми боргу, вважаючи такі надмірними. При цьому просить врахувати обставини, наведені у відзиві на позов (вх.№4314 від 03.06.2026).  
В судовому засіданні, під час з`ясування обставин справи та дослідження доказів, судом з`ясовано відсутність в матеріалах справи копії Додаткової угоди №6 від 25.02.2022, а також додатку №1 до Акту №977 від 31.03.2022, на які посилається позивач у позовній заяві, обґрунтовуючи заявлені вимоги.
З огляду на зазначене, представник позивача звернувся до суду з усним клопотанням про оголошення перерви для з`ясування вказаних обставин, яке судом задоволено та оголошено перерву в засіданні до 09.07.2026 до 12:00 год.
Під час перерви, через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі (вх.№5395 від 09.07.2026) та (вх.№5397 від 09.07.2026), у яких останній просить долучити до матеріалів справи додаткову угоду №6 від 25.02.2022 та додаток №1 до Акту №977, які помилково не були долучені до позовної заяви.
Надалі, в судовому засіданні, представник позивача підтримав подані ним додаткові пояснення та просив долучити долучені до них документи до матеріалів справи.
Представниця відповідача щодо долучення таких документів заперечила, при цьому зазначила, що вказані докази подані з порушенням встановленого строку, а право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. 
Розглянувши подані клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи копій додаткової угоди №6 від 25.02.2022 та додатку №1 до Акту №977, заслухавши пояснення представників сторін, суд задоволив клопотання представника позивача та долучив вказані документи до матеріалів справи. 
При цьому, судом враховано, що вказані документи не є новими доказами у справі, а посилання на такі містяться у позовній заяві. До того ж, відповідачем обставина щодо складення і підписання вказаних документів не заперечувалась, зокрема у відзиві на позові, як і не заперечувалась наявність основного боргу, визначеного з урахуванням вказаних доказів. 
Відповідно до ч.4 ст.165 ГПК України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.
Під час розгляду справи судом заслухано позиції представників сторін та досліджено докази, що містяться в матеріалах справи.
09 липня 2026 року справу розглянуто по суті та у відповідності до вимог статей 233, 240 ГПК України, проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, судом встановлено наступне.
Як свідчать матеріали справи, 01.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" (як Продавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" (як Покупцем) укладено Двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії №21/10/01-3 (далі – Договір).
Пунктом 1.1 Договору передбачено, що умови даного Договору розроблені відповідно до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №301 (надалі – Правила), законодавства, що регулює ринок електричної енергії. Терміни та визначення, що використовуються в цьому Договорі, вживаються у значеннях, наведених у діючих нормативно-правових актах що регулюють ринок електричної енергії.
Відповідно до п.1.3 Договору, Продавець та Покупець підтверджують, що в момент укладення цього Договору кожен із них у встановленому порядку уклали з Оператором системи передачі договори про врегулювання небалансів, які є діючими на момент укладення цього Договору, а також усі інші договори, передбачені законодавством України, які необхідні для виконання умов цього Договору.
Також в п.1.4 Договору Продавець та Покупець підтверджують, що в момент укладення цього Договору у кожного із них відсутній статус "Переддефолтний" або "Дефолтний" у відповідності до Правил.
Згідно з п. 2.1 Договору, за цим Договором Продавець продає, а Покупець купує електричну енергію як товар, в обсягах, графіках погодинного обсягу, за ціною (порядком її формування) та на умовах, що визначені цим Договором, Додатками і Додатковими угодами до цього Договору, що є його невід`ємними частинами.
За умовами п. 2.2 Договору сторони узгодили, що обсяг електричної енергії, щогодинні обсяги електричної енергії (сума яких в межах доби складає добовий обсяг), ціна за одиницю електричної енергії, очікувана вартість електричної енергії, період та/або етапи періоду купівлі-продажу електричної енергії за цим Договором регулюються Додатковими угодами до Договору, що укладені на розрахунковий місяць. У випадку, якщо сторони бажають продовжувати купівлю-продаж електричної енергії у розрахунковому місяці, що не передбачений Додатковою угодою, сторони мають право укласти нову Додаткову угоду на інший розрахунковий місяць на нових або тих самих умовах, в такому разі укладення нового Договору не вимагається.
Пунктом 3.1 Договору передбачено, що порядок формування ціни за електричну енергію на заявлений Покупцем в порядку, передбаченому розд. ІІ цього Договору, обсяг електричної енергії, а також графік розрахунків Покупця зазначаються Продавцем у відповідній Додатковій угоді до цього Договору.
Відповідно до п. 3.2 Договору, Покупець самостійно здійснює розрахунок розмірів платежів без надання Продавцем окремих відповідних рахунків для оплати. Підставою для оплати Покупцем вартості електричної енергії є відповідна Додаткова угода до Договору.
За умовами п. 3.3 Договору розрахунки сторін здійснюються відповідно до реквізитів, зазначених у розділі 9 Договору.
Оплата Покупцем вартості електричної енергії вважається здійсненою після того, як на рахунок Продавця надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за придбану електричну енергію, відповідно до умов цього Договору (п.3.5 Договору).
Згідно з п. 3.6 Договору розрахунковий місяць є звітним місяцем та згідно з умовами цього Договору є періодом звірки остаточних обсягів, графіків погодинного обсягу електричної енергії, розрахунків, за наслідками чого між сторонами складається Акт передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії, в якому фіксується кінцевий обсяг та ціна електричної енергії, що була продана Покупцю протягом звітного календарного місяця.
За умовами п. 3.10 Договору, Додатковою угодою до Договору може встановлюватись інший, ніж встановлений у цьому розділі Договору, порядок здійснення оплати електричної енергії.
Відповідно до п. 3.11 Договору Продавець до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, формує та зі своєї сторони підписує і надсилає Покупцеві у порядку, передбаченому п. 1.5 Договору, Акт передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії та Додаток № 1 до Акту, передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії, в якому зафіксовано фактично поставлений погодинний обсяг електричної енергії у розрахунковому місяці.
Згідно з п. 3.12 Договору Покупець протягом того ж дня зі своєї сторони підписує та надсилає Продавцю в порядку, передбаченому п. 1.5 Договору, отриманий Акт передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії та Додаток №1 до Акту передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії.
За умовами п. 3.13 Договору, після отримання Покупцем на офіційну поштову адресу, зазначену у розділі 9 Договору, оригіналів Акту передачі-прийому електричної енергії та Додатку №1 до Акту передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії, Покупець зобов`язаний підписати уповноваженою особою вищезазначений акт та не пізніше наступного робочого дня направити один примірник засобами поштового зв`язку на офіційну поштову адресу Продавця, зазначену у розділі 9 Договору.
Відповідно до пп. 4.2.1 п. 4.2 Договору сторони за Договором зобов`язуються забезпечувати своєчасну та повну оплату за придбану електричну енергію згідно з умовами цього Договору.
За невиконання або неналежне виконання свої зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачені цим Договором та чинним законодавством (п. 5.1 Договору).
За умовами п. 8.1 Договору, цей Договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 30 вересня 2022 року (включно), але у будь-якому разі до моменту здійснення розрахунків між сторонами у повному обсязі.
25 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" (як Продавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" (як Покупцем) укладено Додаткову угоду №6 до Двостороннього договору купівлі-продажу електричної енергії №21/10/01-3 від 01.10.2021, у п. 1 якої узгодили:
- період постачання електричної енергії з: 00:00 год, 01.03.2022 по: 24:00 год, 31.03.2022; 
- обсяг постачання електричної енергії – 15 031,0 МВт*год;
- ціну 1 МВт*год електричної енергії, зокрема у п. 3.1 узгодили що попередня ціна за 1 МВт*год. електричної енергії (ПЦ) становить 1928,85 грн (без ПДВ) та підлягає зміні за результатом закінчення Розрахункового місяця в порядку передбаченому пп. 3.2 п.3 цієї Додаткової угоди як Остаточна ціна за 1 МВт*год електричної енергії. Остаточна ціна за 1 МВт*год електричної енергії (ОЦ) у розрахунковому місяці обчислюється шляхом множення попередньої ціни, зазначеної у пп. 3.1 п. 3 цієї Додаткової угоди, на коефіцієнт коригування N;
- загальну очікувану вартість електричної енергії: 29 050 406,80 (грн без ПДВ); 
- порядок розрахунків покупця: оплата за електричну енергію проводиться Покупцем грошовими коштами у національній валюті України на розрахунковий рахунок Продавця, зазначений у розділі 9 Договору. 
- графік розрахунків за електричну енергію: Д-1 у сумі не менше добової вартості електричної енергії торгового дня Д (п. 6 Додаткової угоди). 
- торгова зона: Об`єднана енергосистема України; 
- графік погодинного обсягу купівлі-продажу електричної енергії по календарних днях місяця.
Як стверджує позивач, ним було виконано належним чином та в повному обсязі взяті на себе зобов`язання відповідно до умов укладеного між сторонами Двостороннього договору купівлі-продажу електричної енергії №21/10/01-3 від 01.10.2021 та в період жовтня 2021 року по березень 2022 року передано відповідачу електричну енергію на загальну суму 563133552,38 грн, а саме : 
- за актом передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії №3453 від 31.10.2021 року на суму 89 230 034,28 гривень (період поставки жовтень 2021 року);
- за актом передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії №3940 від 30.11.2021 року на суму 109 624 975,32 гривень (період поставки листопад 2021 року);
- за актом передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії №4464 від 31.12.2021 року на суму 154 350 961,20 гривень (період поставки грудень 2021 року);
- за актом передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії №87 від 31.01.2022 року на суму 124 646 558,40 гривень (період поставки січень 2022 року);
- за актом передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії №559 від 28.02.2022 року на суму 66 894 009,12 гривень (період поставки лютий 2022 року);
- за актом передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії №977 від 31.03.2022 на суму 18 386 984,06 гривень (період поставки березень 2022 року)
У свою чергу, відповідачем здійснено оплату поставленої електричної енергії частково, на загальну суму 556 588 634,57 гривень (з ПДВ) відповідно до платіжних інструкцій доданих до позовної заяви, у зв`язку з чим, у відповідача перед позивачем на час пред`явлення позову до суду сформувалась заборгованість за поставлену у березні 2022 року електричну енергію в сумі 6 544 887,81 грн (відповідно до Акту №977 від 31.03.2022 року за період березня 2022 року).
Наведені обставини слугували підставою для звернення до господарського суду із цим позовом про стягнення 6 544 887,81 грн – основної заборгованості, а також 3 578 772,79 грн – інфляційного збільшення та 800 448,78 грн – 3% річних, нарахованих у зв`язку із простроченням сплати основної суми боргу.
Оцінивши подані докази та з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.
Частинами 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 
Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії (двосторонній договір).
Двосторонній договір - договір купівлі-продажу електричної енергії, укладений між двома учасниками ринку поза організованими сегментами ринку, крім договору постачання електричної енергії споживачу (пункт 36 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії ).
Згідно з частиною 1 статті 66 Закону України "Про ринок електричної енергії" купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець, оператори установок зберігання енергії, агрегатори та споживачі.
Відповідно до статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі, у тому числі шляхом клірингу (неттінгу), відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку.
За змістом статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.
Статтею 530 ЦК України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. 
Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Згідно з ч.1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.
За приписами частини першої статті 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
В матеріалах справи міститься копія Акту №977 передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії від 31.03.2022, відповідно до якого Продавець – ТОВ "Юнайтед Енерджі" передав, а Покупець – ТОВ "Тернопільелектропостач" прийняв згідно договору №21/10/01-3 від 01.10.2021 у березні 2022 року електроенергію в обсязі 7 307 МВт/год, на загальну суму 18 386 984,06 грн.
Вказаний Акт №977 передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії від 31.03.2022 з Додатком №1 до нього "Фактично поставлений погодинний обсяг електричної енергії" підписані представниками сторін та скріплені відтисками їх печаток. 
Як вже зазначалось вище, у Додатковій угоді №6 від 25.02.2022 до Двостороннього договору купівлі-продажу електричної енергії №21/10/01-3 від 01.10.2021 сторони визначили графік розрахунків за електричну енергію за період з 01.03.2022 по 31.03.2022, відповідно до якого Покупець здійснює оплату за електричну енергію згідно графіку Д-1 у сумі не менше добової вартості електричної енергії торгового дня Д.
На підставі наведеного, відповідач був зобов`язаний оплатити повну вартість отриманої електричної енергії відповідно до Акту передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії №977 від 31.03.2022 за період березня 2022 року в установлений Двостороннім договором з урахуванням Додаткової угоди №6 від 25.02.2022 строк, а саме – до 30.03.2022.
Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ "Тернопільелектропостач" частково оплачено за поставлену електричну енергію, неоплаченою залишилася заборгованість за поставлену електричну енергію у березні 2022 року за Актом №977 від 31.03.2022 в сумі 6 544 887,81 грн. Вказана обставина відповідачем не заперечується.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. 
Частиною 1 ст.74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Відповідно до ч.1 ст.75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
За змістом ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Разом з тим, докази належного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Двостороннім договором купівлі-продажу електричної енергії №21/10/01-3 від 01.10.2021 та здійснення повної оплати вартості отриманої у березні 2022 року електричної енергії в матеріалах справи відсутні.
Враховуючи наведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" 6 544 887,81 грн основного боргу підлягають до задоволення як правомірно заявлені, підтверджені матеріалами справи та не заперечені відповідачем.
За змістом статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. 
Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц, від 13 листопада 2019 року у справі №922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18, від 22 вересня 2020 року у справі №918/631/19.
Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Оскільки відповідач у визначений в Додатковій угоді №6 від 25.02.2022 до Двостороннього договору купівлі-продажу електричної енергії №21/10/01-3 від 01.10.2021 строк не оплатив повністю вартість електричної енергії, переданої за Актом №977 від 31.03.2022, позивач просить стягнути з відповідача відповідно до ст.625 ЦК України:
- 3 578 772,79 грн – інфляційних втрат, нарахованих за період з 31.03.2022-27.04.2026 (а фактично за період квітень 2022 року – березень 2026 року) на суму боргу 6 544 887,81 грн;
- 800 448,78 грн – 3% річних, нарахованих за період з 31.03.2022-27.04.2026 на суму боргу 6 544 887,81 грн.
Згідно з усталеною судовою практикою застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань, господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.
Слід зазначити, що відповідачем не наведено заперечень щодо правильності проведених позивачем розрахунків, водночас останній стверджує, що таке прострочення грошових зобов`язань по договору виникло через нормативні колізії та неузгодженість між собою норм чинного законодавства. До того ж, рівень розрахунків відповідача за електричну енергію залежить від платіжної дисципліни побутових та інших споживачів електричної енергії.
Перевіривши наведені позивачем розрахунки, з урахуванням визначеного останнім періоду нарахування, суд вважає обґрунтованим стягнення з відповідача: 3 578 772,79 грн – інфляційного збільшення суми боргу та 800 448,78 грн – 3% річних, нарахованих у зв`язку із простроченням виконання зобов`язання з оплати вартості поставленої електричної енергії на суму 6 544 887,81 грн за Актом передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії №977 від 31.03.2022.
Таким чином, заявлена позивачем вимога щодо стягнення 3% річних та інфляційного збільшення суми боргу є правомірною та обґрунтованою, оскільки відповідає умовам укладеного Договору та вимогам чинного законодавства України.
При цьому, з огляду на заперечення відповідача про надмірний характер нарахованих 3% річних та інфляційних втрат, суд зауважує, що 3% річних, передбачені ст. 625 ЦК України, є законодавчо встановленим мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником (відповідна правова позиція викладена у постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі №903/602/24).
Інфляційні втрати є наслідком інфляційних процесів в економіці, вони об`єктивно виникають унаслідок знецінення грошових коштів, а їх стягнення є компенсацією за понесені втрати.
Компенсація кредитору інфляційних втрат згідно з положеннями ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України є мінімальною гарантією захисту його інтересів, яка забезпечує збереження цінності грошових коштів протягом прострочення оплати боржником відповідних товарів, робіт чи послуг.
Нарахування 3% річних та інфляційного збільшення основного боргу у заявленому до стягнення розмірі в даному випадку зумовлене тривалим невиконанням (з березня 2022 року) відповідачем свого обов`язку з оплати вартості переданої електричної енергії в сумі 6544887,81 грн. Тоді як наведені відповідачем у відзиві на позов обставини не свідчать про наявність підстав для звільнення останнього від відповідальності за порушення зобов`язання.
З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" 6544887,81 грн – основної заборгованості, 3578772,79 грн – інфляційного збільшення та 800 448,78 грн – 3% річних підлягають до задоволення повністю як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи і не спростовані відповідачем.
При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява №65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04; пункт 58): де зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Судові витрати.
При ухваленні рішення в справі суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами (п.5 ч. 1 ст. 237 ГПК України).
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача в сумі 131 089,32 грн, з урахуванням ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір", оскільки позовну заяву подано в електронній формі.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 13, 20, 73, 74, 79, 86, 129, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд 
ВИРІШИВ:
1. Позов задоволити. 
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" (проспект Злуки, будинок 2В, м. Тернопіль, код ЄДРПОУ 42145798) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" (вул. Десятинна, буд. 13Б, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 41963985): 6 544 887 (шість мільйонів п`ятсот сорок чотири тисячі вісімсот вісімдесят сім) грн 81 коп. – основної заборгованості, 3 578 772 (три мільйони п`ятсот сімдесят вісім тисяч сімсот сімдесят дві) грн 79 коп. – інфляційне збільшення та 800 448 (вісімсот тисяч чотириста сорок вісім) грн 78 коп. – 3% річних та 131 089 (сто тридцять одну тисячу вісімдесят дев`ять) грн 32 коп. судового збору. 
3. Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.
4. Копію рішення направити учасникам справи відповідно до положень ч. 5 ст. 6 ГПК України.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст. 241 ГПК України).
Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст.ст. 256-257 ГПК України.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене та підписане 15.07.2026.

Суддя Н.В. Охотницька