Справа № 541/3188/25
Номер провадження 2/541/121/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
06 липня 2026 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Вірченко О.М., 
за участю секретаря судового засідання Олешко Н.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ступка В.Ю., звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи вимоги наступним. В період шлюбу, зареєстрованого 04 липня 2014 року між  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , сторони придбали: 22 травня 2015 року двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 , в якій сторони спільно проживали до фактичного припинення шлюбних відносин; 07 грудня 2020 року транспортний засіб – легковий автомобіль «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , (2010 року випуску, колір – сірий, тип кузова – універсал-В, тип палива – дизельне паливо, об`єм двигуна 1598 см куб.), право власності на який також зареєстровано за ОСОБА_2 . З 2023 року сторони припинили спільне проживання та подружні відносини, а 10 березня 2025 року ухвалено рішення суду про розірвання шлюбу, укладеного 04 липня 2014 року. Після фактичного завершення шлюбних відносин та розірвання шлюбу, квартира, автомобіль «Volkswagen Golf» знаходяться у володінні ОСОБА_2 , який одноособово володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном. За інформацією з відкритих інтернет-джерел сайту «AUTO RIA» позивачка зазначила середню ринкову ціну автомобіля «Volkswagen Golf», 2010 року випуску, станом на серпень 2025 року – 300 000,00 грн. Шляхом аналізу ринку нерухомого майна – квартир, попередньо було визначено вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 станом на серпень 2025 року в розмірі 1 200 000,00 грн. Виділ на користь позивачки у натурі частки у спільній квартирі неможливий внаслідок того, що квартира побудована за типовим проектом і має тільки один вихід, відповідно спільне проживання та користування позивачки та відповідача квартирою не можливе. Автомобіль також є неподільною річчю. В зв`язку з наявністю неприязних відносин після розірвання шлюбу, спроби домовитись про спільне користування майном викликатимуть додаткові конфліктні ситуації, а спір по суті вирішений не буде, тому позивачка просила стягнути з відповідача грошову компенсацію за належну 1/2 частку квартири, автомобіля та понесені нею судові витрати.
Відповідачем суду було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. До укладення шлюбу, а саме – 25 лютого 2014 року, ОСОБА_2 відкрив депозитний договір № SAMDN80000740767145 та поповнив рахунок на суму 12 414,48 доларів США. 29 серпня 2014 року він зняв власні кошти в розмірі 12 967, 81 доларів США з депозитного рахунку, оскільки договір було укладено на 6 місяців. 22 травня 2015 року відповідач обміняв знятий депозит в розмірі 12 967, 81 доларів США на 268 044,63 грн і за ці кошти 22 травня 2015 року було придбано квартиру вартістю 256 000,00 грн, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що квартира була придбана за його особисті кошти, тому не є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідач не погоджується із вказаною ціною позову, а також зі сплаченою сумою судового збору, оскільки вартість майна була проведена позивачем шляхом аналізу з сайтів відкритих інтернет-джерел, а саме – інформацію про середню ринкову вартість автомобіля відповідної марки «Volkswagen Golf», 2010 року випуску, було одержано з сайту «AUTO RIA» та інформацію про середню ринкову вартість нерухомого майна – квартиру, враховуючи подібні якості майна (технічні характеристики, наявність 2-х кімнат), було одержано з сайту «OLX». Однак, належних доказів, які підтверджують вартість майна, що є предметом спору, до позовної заяви позивачем не додано. Вважає, що в якості доказу вартості майна суду можуть бути подані звіт про оцінку майна, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, а також дійсна вартість майна може підтверджуватись висновком суб`єкта оціночної діяльності. Позивачу необхідно було вказати ціну позову, а також надати документи на її підтвердження (звіт або висновок суб`єкта оціночної діяльності), у разі необхідності здійснити доплату судового збору у співвідношенні до ціни позову. В зв`язку із цим позовні вимоги не визнає, просив відмовити у задоволенні позову (а.с. 65-78).
04 вересня 2025 року позивачка надала відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідачем не надано доказів причинно-наслідкового зв`язку, які б доводили, що купівля квартири була вчинена ним саме за кошти, одержані за депозитним договором, зокрема шляхом перерахування зазначеної суми на поточний рахунок продавця чи депозит нотаріуса. Таким чином, відсутні докази як зняття готівкових коштів, їх обміну та збереження протягом 9 місяців до купівлі квартири 22 травня 2015 року, так і перерахунку безготівкових коштів за договором купівлі-продажу квартири від 22 травня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом. У п. 4.9 вказаного договору зазначено, що покупець ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 та діє за її згодою, майно набувається в спільну сумісну власність. Щодо ціни позову, вартості майна, витрат на сплату судового збору зазначила, що фактично майном одноособово користується виключно відповідач, а замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах, або у яких майно перебуває на законних підставах, та повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці. Позивачка позбавлена можливості здійснити експертну оцінку вартості майна в досудовому порядку, тому попередній розрахунок вартості майна був здійснений шляхом аналізу ринку подібного за своїми характеристиками та якостями майна (а.с. 79-90).
Позивачка та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, представник надала заяву про розгляд справи у їх відсутність, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначила, що докази на підтвердження витрат на правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 
Відповідач, представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, представник надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.
Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 березня 2025 року шлюб, зареєстрований 04 липня 2014 року виконавчим комітетом Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвано (а.с. 14).
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).
У відповідності до договору купівлі-продажу від 22 травня 2015 року № 548 двокімнатна квартира загальною площею 50,8 кв.м, житловою площею 28.6 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , придбана ОСОБА_2 у ОСОБА_6 . Право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 22 травня 2015 року № 37926618, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30 липня 2025 року № 437478093, а.с. 16, 70-72).
У листі ТСЦ № 5344 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях від 01 серпня 2025 року № 31/32/5344/842-аз-848-2025 зазначено, що за договором купівлі-продажу від 07 грудня 2020 року право власності на транспортний засіб – легковий автомобіль «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 (2010 року випуску, колір – сірий, тип кузова – універсал-В, тип палива – дизельне паливо, об`єм двигуна 1598 см куб.), зареєстровано за ОСОБА_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , а.с. 18, 120).
Відповідно до висновку від 29 жовтня 2025 року № СЕ19/117-25/22164-АВ, складеного судовим експертом Верещакою М.М., ринкова вартість автомобіля VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2010 року випуску, ідентифікаційне номерне позначення кузова НОМЕР_4 , на день проведення експертизи – 24 жовтня 2025 року складає 268 533,20 грн (а.с. 127-133).
Згідно з висновком від 22 квітня 2026 року № 53, складеним судовим експертом Авдєєвою Н.М., ринкова вартість квартири загальною площею 50,8 кв.м, житловою площею 28,6 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , складає: 1 219 150,00 грн (висновок експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи, а.с. 138-150).
Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч. 1 ст. 63 СК України).
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
За вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
У п. 4.9 договору купівлі-продажу квартири від 22 травня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Шишацького районного нотаріального округу Полтавської області Плаксіною П.Б., зазначено, що покупець ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 та діє за її згодою, майно набувається в спільну сумісну власність. Таким чином, ОСОБА_1 було надано згоду на купівлю квартири, яка нотаріально засвідчена 20 травня 2025 року приватним нотаріусом Гриб Ю.М. Заявою-згодою, наданою ОСОБА_1 , фактично було погоджено та встановлено юридичний факт набуття нерухомого майна у спільну сумісну власність подружжя, визначивши режим грошових спільних коштів як таких, що використані в інтересах сім`ї. Отже, сторона (покупець) правочину при його укладенні, встановив правовий режим джерела набуття майна подружжя (квартири), яким є спільні кошти та спільна праця подружжя. Згода дружини, чоловіка на розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя поширюється як на випадки відчуження майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, так і на випадки набуття майна подружжям у право спільної сумісної власності.
Щодо аргументів відповідача, що квартира куплена за його особисті кошти, суд зазначає наступне.
Згідно з довідкою/випискою від 28 серпня 2025 року за договором № SAMDN80000740767145 вклад «Стандартний» на 6 місяців ОСОБА_2 поповнив свій депозит SAMDN80**7145 на суму 12 414,48 доларів США 25 лютого 2014 року. Курс долара станом на 25 лютого 2014 року – 2067,8827 грн (а.с. 69, 73-74).
На підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між зняттям з депозитного рахунку коштів, використання саме цих грошових коштів на придбання квартири, відповідачем не надано жодного доказу, оскільки між зняттям коштів з депозитного рахунку та укладенням договору купівлі-продажу квартири пройшов значний проміжок часу (9 місяців). Відповідачем не заявлено клопотань про витребування чи долучення інших доказів, які б свідчили про походження, збереження та витрати грошових коштів, які були зняті з депозитного рахунку, саме на оплату квартири за договором купівлі-продажу. 
Згідно вимог п.п. 1-2 Постанови правління Національного банку України № 210 від 06 червня 2013 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 липня 2013 року за № 1109/23641 (в редакції, що діяла на момент укладення договору купівлі-продажу) установлено граничну суму розрахунків готівкою фізичних осіб між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі 150 000 (ста п`ятдесяти тисяч) грн. Фізичні особи мають право здійснювати розрахунки на суму, яка перевищує 150 000,00 грн, шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок, внесення та/або перерахування коштів на поточні рахунки (у тому числі у депозит нотаріуса на окремий поточний рахунок у національній валюті). 
Кошти знято з депозитного рахунку шляхом перерахування на картку НОМЕР_5 (що зазначена у виписці за депозитним договором, доданої до відзиву на позовну заяву), однак відповідачем не надано доказів причинно-наслідкового зв`язку, які б доводили, що купівля квартири була вчинена ним саме за кошти, одержані за депозитним договором, зокрема шляхом перерахування зазначеної суми на поточний рахунок продавця чи депозит нотаріуса.
Таким чином, відсутні докази як зняття готівкових коштів, їх обміну та збереження протягом 9 місяців до купівлі квартири 22 травня 2015 року, так і перерахунку безготівкових коштів за договором купівлі-продажу квартири від 22 травня 2015 року. Посилання відповідача на те, що квартира була придбана хоча і за час шлюбу, однак за належні йому особисті кошти, не є достатнім доказом сплати відповідачем саме особистих коштів за придбане у шлюбі майно.
У ст.ст. 60, 70 СК України, ст. 368 ЦК України передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. 
Подібні позиції висловлені у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 січня 2024 року (справа № 645/4165/21, провадження № 61-113св23), у Постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 квітня 2022 року (справа № 461/1617/15-ц, провадження № 61-19201св20), Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2023 року (справа №3 44/5528/22 провадження № 61-2003св23).
В зв`язку із вище викладеним, суд прийшов до висновку, що спірна квартира була придбана сторонами під час шлюбу та зареєстрована за відповідачем. Вказана квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і частка кожного з подружжя становить 1/2. 
Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.
Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч.ч. 4, 5 ст. 71 СК України).
Положення ч. 5 ст. 71 СК України не вимагають обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач. З огляду на зазначені норми матеріального права, за загальним правилом, поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).
Виділ на користь позивачки у натурі частки у спільній квартирі неможливий внаслідок того, що квартира побудована за типовим проектом і має тільки один вихід, про спільне проживання та користування позивачки та відповідача квартирою сторони не дійшли згоди. Таким чином, відповідач проживає, користується квартирою, яка не може бути поділена в натурі, тому позивачка має право на грошову компенсацію 1/2 частки вартості квартири, визначену висновком судового експерта 22 квітня 2026 року № 53, та складає 1 219 150,00 грн. Розмір 1/2 частки вартості квартири становить 609 575,00 грн (1 219 150,00/2). 
Вирішуючи по суті спірні правовідносини між сторонами, суд враховує, що спірний автомобіль був придбаний сторонами під час шлюбу та зареєстрований за відповідачем, що не заперечується сторонами. Вказаний автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і частка кожного з подружжя становить 1/2. Ураховуючи, що вказане рухоме майно є неподільною річчю та знаходиться у користуванні відповідача, позивач має право на грошову компенсацію 1/2 частки вартості спірного транспортного засобу, визначену висновком судового експерта від 29 жовтня 2025 року № СЕ19/117-25/22164-АВ. Вартість транспортного засобу станом на день проведення експертизи – 24 жовтня 2025 року складає 268 533,20 грн. Розмір 1/2 частки вартості автомобіля становить 134 266,60 грн (268 533,20/2). 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з матеріалами справи, при зверненні до суду позивачкою був сплачений судовий збір в розмірі 7 500,00 грн, тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати за сплату судового збору у вказаному розмірі.
Керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 13, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.
Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль «Volkswagen Golf» 2010 року виписку, реєстраційний номер НОМЕР_6 , де частка кожного з подружжя становить 1/2 (одну другу) частку.
Здійснити поділ квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 1 219 150 (один мільйон двісті дев`ятнадцять тисяч сто п`ятдесят) гривень 00 копійок, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, шляхом виділення вказаної квартири у власність відповідача ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частку вартості квартири як компенсації замість частки ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на квартиру в розмірі 609 575 (шістсот дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок.
Здійснити поділ автомобіля «Volkswagen Golf» 2010 року виписку, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 268 533 (двісті шістдесят вісім тисяч п`ятсот тридцять три) гривні 20 копійок, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, шляхом виділення вказаного автомобіля у власність відповідача ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частку вартості автомобіля як компенсації замість частки ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на автомобіль в розмірі 134 266 (сто тридцять чотири тисячі двісті шістдесят шість) гривень 60 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ;
відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 13 липня 2026 року.

Суддя:	  	О. М. Вірченко