Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/854/26
Провадження № 3/382/394/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 вересня 2026 року м. Яготин

Суддя Яготинського районного суду Київської області Бурзель Ю. В., при секретарі судових засідань Захарук Є. О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Новікової Н. І. (в режимі відеоконференції), розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),
ВСТАНОВИВ:
31.03.2026 року о 18 год 40 хв в с. Супоївка, вул. Вітовецька ОСОБА_1 керував мопедом Canoe, н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Алкотест № 6810 та проведення такого огляду у медичному закладі водій відмовився під безперервний відеозапис на портативний відеореєстратор № 854892, чим порушив п. 2.5 ПДР України; крім того, ОСОБА_1 протягом року вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – постановою Яготинського районного суду Київської області від 23.09.2025 року. Таким чином відносно ОСОБА_1 протокол складено за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Новікова Н. І. просила закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки працівниками поліції не було доведене саме факту керування ТЗ, ОСОБА_1 просто сидів на мопеді. 
Також підтримала надані попередньо нею письмові пояснення, де викладено наступне. Суд не може обґрунтовувати свої висновки припущеннями, а має виходити із дослідження належних і допустимих доказів, якими підтверджуються чи спростовуються обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Матеріали справи, у тому числі й запис з боді камери 854892 не містять доказів саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому стверджувати, що останній перебував за кермом транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння неможливо. 
Разом з тим, патрульна поліція має запропонувати пройти огляд на стан сп`яніння, якщо у водія є ознаки сп`яніння, такі як запах алкоголю, порушення координації рухів, порушення мови, тремтіння пальців, зміна кольору обличчя чи неприродна поведінка. Огляд проводиться на місці зупинки з використанням сертифікованих спеціальних технічних засобів. Поліцейський повинен інформувати водія про порядок проведення огляду і на вимогу надати сертифікат відповідності приладу. Огляд проводиться у присутності двох свідків або з відеозаписом. Якщо водій відмовляється від огляду на місці або не згоден із результатами, його направляють на медичний огляд у заклад охорони здоров`я. Відмова від проходження огляду фіксується і тягне негативні правові наслідки. Однак в даній справі відсутнє підтвердження того, що патрульна поліція діяла в законодавчому полі, адже в Направленні на огляд на стан алкогольного сп`яніння зазначено відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння чи за допомогою спеціального технічного засобу, а саме приладу Drager Alcotest. 
Слід зауважити, що відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знати, у чому її обвинувачують; давати пояснення; користуватися юридичною допомогою адвоката; подавати докази; заявляти клопотання; виступати рідною мовою та користуватися послугами перекладача. Згідно зі ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення обов`язково зазначається відмітка про те, що особі були роз`яснені її права та обов`язки. Це є не формальністю, а необхідною гарантією забезпечення права на захист. У даній справі в протоколі відсутнє підтвердження факту ознайомлення особи з її правами, а також немає доказів того, що такі права були реально роз`яснені працівниками поліції. Це означає, що особа була фактично позбавлена можливості повною мірою реалізувати своє право на захист: користуватися допомогою адвоката, заявляти клопотання чи надавати пояснення. Таке порушення має істотний характер, оскільки воно суперечить не лише вимогам КУпАП, а й положенням ст. 59 Конституції України, яка гарантує кожному право на правову допомогу. Нероз`яснення прав і обов`язків унеможливлює визнання протоколу та інших матеріалів, отриманих у ході провадження, належними і допустимими доказами. 
Стаття 34 КУпАП встановлює, що при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. У контексті даної справи: - форма вини не доведена належним чином — результати огляду не є беззаперечними, не підтверджено належне дотримання процедури. 
Отже, об`єктивна сторона правопорушення не має належного юридичного підтвердження; - особа не вчиняла опору поліції, поводилася коректно, що можна вважати пом`якшувальною обставиною; - за умови, якщо навіть суд вважатиме, що правопорушення формально мало місце, то з огляду на відсутність шкоди суспільним інтересам (відсутність ДТП, небезпечної поведінки тощо) суд має право не позбавляти права керування, що відповідатиме індивідуалізації покарання. Таким чином, положення ст. 34 КУпАП вимагають індивідуалізації підходу до оцінки обставин та особи правопорушника. У цій справі такі обставини свідчать про відсутність підстав для суворого покарання, і, більше того, — про наявність підстав для повного закриття провадження. 
З урахуванням викладеного, направлений до суду матеріал проадміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 неузгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", якийзастосовується при оцінці доказів.Такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих,чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тому провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
ОСОБА_1 у судовому засіданні доводи свого захисника підтримав. Ні захисник, ні ОСОБА_1 не наполягали на огляді диску із записами з бодікамер у судовому засіданні, тому такий диск оглянуто судом у нарадчій кімнаті.
Заслухавши доводи захисника, позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши докази, суд дійшов наступних висновків.
Положення ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачають відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У ході здійснення судом провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак такого сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння, факт відмови водія від проходження зазначеного огляду та повторність.
Сама кваліфікація дій ОСОБА_1 за ознакою повторності стороною захисту не оспорюється. 
Постанова Яготинського районного суду Київської області від 23.09.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 не оскаржувалась.

Щодо факту керування ТЗ, суд, застосовуючи стандарт доказування «поза розумним сумнівом», дійшов наступного висновку.
Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» - це найвищий рівень переконання суду, за якого обвинувачення вважається доведеним, а будь-які інші розумні пояснення подій виключаються. 
Так основою захисної позиції ОСОБА_1 є твердження про те, що він не керував мопедом, а просто сидів на ньому.
Одним з основних принципів стандарту доведення «поза розумним сумнівом» є недостатність вірогідності, тобто версія обвинувачення не може бути просто більш вірогідною за версією захисту – вона має повністю виключати інші розумні версії.

Як свідчать матеріали з відеофайлу "export-nuek2": відеозапис розпочинається з того, що транспортний засіб розташований на узбіччі проїжджої частини (досить далеко від будинків, які все ж знаходяться у полі зору), двигун перебуває в робочому стані, працює, задні червоні ліхтарі увімкнені, увімнений показчик правого повороту (ТЗ знаходиться на правому узбіччі), після чого ОСОБА_1 їх вимкнув, заглушив мопед. Працівник поліції роз`яснює, що ОСОБА_1 зупинено за проїзд без шолому і запитує документи, на що ОСОБА_1 на відрізку часу 0:00:53 відповів "дома все, я вискочив на 5 хвилин".
Таким чином, відразу після початку спілкування з працівником поліції ОСОБА_1 підтвердив факт свого керування. 
Далі на проміжку часу 00:01:02 поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що він керував з ознаками алкогольного сп`яніння, на що на проміжку часу 00:02:01 ОСОБА_2 відповів "давайте домовимось, я тихенько поїду", потім на відрізках часу 00:02:47 та 00:04:20 поліцейський назвав ознаки сп`яніння та запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі в Яготинській ЦРЛ, на що на проміжку часу 00:05:58 ОСОБА_1 відповів "не бажаю, давайте якось рішим це питання". На проміжку часу 00:04:20 – 00:05:00 ОСОБА_1 зазначив, що він поїхав у магазин заплатити борг, що він прийшов з війни і що людина попросила завезти кошти.

За таких обставин версія захисту про те, що ОСОБА_1 не керував мопедом, а просто сидів на ньому спростовується дослідженим судом відеозаписом і є недостатньо вірогідною, з огляду на те, що як свідчить відеозапис, мопед розташований на правому узбіччі, з увімкненим показчиком повороту, з працюючим мотором, досить далеко від будинків і на те, що на відеозаписі зафіксовано, що під час розмови з працівником поліції сам ОСОБА_1 підтверджує факт керування ТЗ (вискочив на 5 хв з дому, заїхав віддати і назад вертаюся, я поїхав в магазин заплатити, людина попросила завезти). 

Також, як свідчить відеозапис, з моменту зупинки транспортного засобу до моменту складення протоколу, на неодноразові повторені працівником поліції вимоги/пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 спочатку сказав «не бажаю, давайте якось вирішимо це питання» (00:02:59), у подальшому на повторну пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці на прилад Драгер або у Яготинській ЦРЛ ОСОБА_1 запитує «як порішати» (00:03:56), у подальшому ухиляється від відповіді "так" чи "ні" на питання, чи буде він проходити огляд, потім фактично ігнорує вимогу щодо його проходження, не дає стверджувальної відповіді. 00:37:36 працівник поліції ще раз пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці на пристрої Драгер або ж у найближчому закладі – Яготинській ЦРЛ, на що ОСОБА_1 відмовляється.
Щодо доводів захисника про відсутнє підтвердження факту ознайомлення особи з її правами, а також відсутність доказів того, що такі права були реально роз`яснені працівниками поліції - на проміжку часу 00:27:06 працівник поліції роз`яснює права ОСОБА_1 , на запитання чи зрозуміло ОСОБА_1 відповів " Я таки порозумів". 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, підтверджується у своїй сукупності: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 628812 від 31.03.2026 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; розписка ОСОБА_3 від 31.03.2026 про отримання моторолеру; постановою серії ЕНА № 6942353 від 31.03.2026; довідкою про те, що під час складання протоколу громадянин ОСОБА_1 пред`явив паспорт; довідкою про отримання посвідчення водія на право керування транспортними засобами (у якій зазначено, що посвідчення перебуває на зберіганні в ТСЦ МВС № 3241, у зв`язку з позбавленням права керування); довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення; копією постанови Яготинського районного суду у справі 382/2092/25 від 23.09.2025 року; довідкою про належність транспортного засобу; відеозаписами події, долучених поліцейськими на DVD-диску.
Вищевказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності, вони є належними, допустимими та достатніми.
Протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, суд вважає, що дії правопорушника ОСОБА_1 за ознаками ч. 2 ст. 130 КУпАП, кваліфіковані правильно, оскільки останній, у порушення п. 2.5 ПДР України керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повторно, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності згідно з постановою Яготинського районного суду Київської області від 23.09.2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні стягнення, суд враховує характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_1 офіційно працює, є інвалідом третьої групи, має постійне місце проживання.
Обставин, що згідно ст. ст. 34, 35 КУпАП обтяжують та пом`якшують відповідальність правопорушника, суд не вбачає.
Ураховуючи характер вчинених правопорушень, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (роки) роки без оплатного вилучення транспортного засобу, з огляду на майновий стан правопорушника.
Саме таке стягнення є достатньою мірою відповідальності з метою виховання правопорушника, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
Підстав для накладення на правопорушника іншого стягнення, передбаченого санкцією частини другої статті 130 КУпАП, суд не вбачає.

Разом із тим захисник зазначила, що положення КУпАП вимагають індивідуалізації підходу до оцінки обставин та особи правопорушника. Обґрунування полягає в тому, в діях ОСОБА_1 відсутня шкода суспільним інтересам (відсутність ДТП, небезпечної поведінки тощо), він не вчинив опору поліції, поводився коректно, що можна вважати пом`якшувальною обставиною, об`єктивна стлорона правопорушення не має належного юридичного підтвердження, а тому в даному випадку вбачається можливим не застосовувати такий вид додаткового стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами.
Захисник в поясненнях просить суд застосувати аналогію закону та призначити ОСОБА_1 покарання без позбавлення права керування транспортними засобами.
Доводи сторони захисту щодо приводу можливості не застосовувати до ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, не можна визнати обґрунтованими.
Так, згідно положень статті 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Як свідчить відеозапис, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, хоча норми ПДР та КУпАП встановлюють обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія, проїхати 5 метрів тощо) - ПДР не містять. Більше того, правопорушення ОСОБА_1 вчинено повторно.
Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп.
Керуючись ст. ст. 30, 40-1, ч. 2 ст. 130, 280, 283, 284 КУпАП
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у розмірі дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень отримувач коштів: ГУК у Київ.обл./м.Київ/21081300, код ЄДРПОУ: 37955989, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) UA 488999980313030149000010001, код класифікації бюджету 21081300) та позбавити його права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягувачем є державний орган, за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 665,60 грн (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (ІВАN) UA908999980313111256000026001, код класифікації бюджету 22030106. Стягувачем є Державна судова адміністрація України.
Боржником за цією постановою є особа, яка притягається до адміністративної відповідальності (анкетні дані, що видалося за можливе установити, наведені в вступній частині постанови).
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.
Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.
Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя         Ю. В. Бурзель