ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2026 року | справа № 380/1802/26
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державне підприємство «Інфоресурс», про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерство освіти і науки України (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо внесення відомостей до Єдиної державної електронної бази з питань освіти про порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»;
- зобов`язати Міністерство освіти і науки України прийняти рішення про те, що ОСОБА_1 не порушує рівень послідовності здобуття освіти та внести зміни до Єдиної державної електронної бази з питань освіти інформації про відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту" щодо ОСОБА_1 , а саме: в розділі "На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»- вказати "Так, не порушує".
Представник позивача в обґрунтування позову вказав, що згідно з довідкою № 830768 про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, позивач на підставі наказу про зарахування «ЗУДЗ» № 49 від 01.09.2025 року, з 01.09.2025 року є здобувачем освіти у державному навчальному закладі Боринський професійний ліцей народних промислів і ремесел, на денній формі навчання, за спеціальністю 7124 столяр будівельний, 7129 монтажник систем утеплення будівель, ступінь/рівень освіти - кваліфікований робітник. Дата завершення здобуття освіти 30.06.2027 року. Зазначив, що у вказаній довідці № 830768 від 28.01.2026 року в графі «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти, не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» зазначено - «Ні, порушує». Позивач вважає, що в його діях відсутнє порушення послідовності здобуття освіти, а дії відповідача є протиправними, тому звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 06.02.2026 провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державне підприємство «ІНФОРЕСУРС».
Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Зазначив, що згідно з інформацією, яка міститься в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, здобувач освіти ОСОБА_1 зарахований 14.08.2025 до Прикарпатського фахового коледжу лісового господарства та туризму для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня «фаховий молодший бакалавр» (5.1 рівень НРК), відрахований за порушення умов контракту; з 01.09.2025 зарахований до Боринського професійного ліцею народних промислів і ремесел для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня «кваліфікований робітник» (4 рівень НРК). Таким чином, після зарахування на рівень – фахового молодшого бакалавра відбулось зарахування на нижчий освітньо-кваліфікаційний рівень «кваліфікований робітник». Вважає, що позивач здобуває освіту непослідовно. Саме тому у довідці, сформованій на підставі даних, що містяться в ЄДЕБО у відповідному полі зазначено «Ні, порушує».
Просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
Відповідач у відзиві також зазначив про те, що у разі задоволення позову та заявлення обґрунтованої вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, просив суд дійти висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача можливо стягнути витрати на правничу допомогу в сумі не більше ніж 2000 (дві тисячі) грн з відповідача-Міносвіти, що вважатиє справедливим, пропорційним до предмету спору та таким, що відповідає обсягам проведеної адвокатом роботи, адже у цій справі, слід надати об`єктивну оцінку співмірності можливої заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 КАС України.
Суд всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.
У 2000 році позивач здобув повну загальну середню освіту та отримав атестат серії НОМЕР_1 .
З довідки, наявної в матеріалах справі від 13.07.2026 № 01-17/01-169 виданої Прикарпатським фаховим коледжем лісового господарства та туризму, слідує, що ОСОБА_1 дійсно був зарахований на навчання з 01 вересня 2025 року (наказ № 29-с/04 від 14.08.2025) в Прикарпатський фаховий коледж лісового господарства та туризму за спеціальність "Лісове господарство" на денну форму навчання та був відрахований 15 вересня 2025 року (наказ № 72 від 15.09.2025) за невиконанням вимог навчального плану та графіка навчального процесу (після зарахування не приступив до занять протягом 10 днів), а також за порушення умов договору № 109/25 від 19.08.2026 надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців.
У 2025 році позивач зарахований на денну форму навчання до Боринського професійного ліцею народних промислів і ремесел для здобуття освітнього ступеня «кваліфікований робітник» за спеціальністю 7124 столяр будівельний, 7129 монтажник системних утеплення будівель.
У Довідці про здобувача освіти за даними ЄДЕБО № 830768, сформованій 28.01.2026, у графі «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною 2 статті 10 Закону України «Про освіту»» вказано «Ні, порушує».
Позивач вважає, що така довідка порушує права на освіту, тому звернувся із цим позовом до суду.
При вирішенні спору по суті суд керується таким.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Спірні правовідносини врегульовано Конституцією України, Законом України “Про оборону України” від 06.12.1991 № 1932-XII, Законом України “Про правовий режим воєнного стану” від 12.05.2015 № 389-VIII, Законом України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” від 21.10.1993 № 3543-XII, Законом України “Про освіту” від 05.09.2017 № 2145-VIII, Законом України “Про вищу освіту” від 01.07.2014 № 1556-VII, Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560.
Згідно зі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 10 Закону України "Про освіту" від 05.09.2017 № 2145-VIII (далі – Закон № 2145), рівнями освіти є: 
- дошкільна освіта; 
- початкова освіта; 
- базова середня освіта; профільна середня освіта; 
- перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; 
- другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; 
- фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; 
- перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; 
- другий (магістерський) рівень вищої освіти; 
- третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.
Частиною 4 статті 5 Закону № 2145 встановлено, що бакалавр це освітній ступінь, що здобувається на першому рівні вищої освіти та присуджується закладом вищої освіти у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти освітньо-професійної програми, обсяг якої становить 180-240 кредитів ЄКТС. Для здобуття освітнього ступеня бакалавра на основі освітнього ступеня молодшого бакалавра або на основі фахової передвищої освіти заклад вищої освіти має право визнати та перезарахувати кредити ЄКТС, максимальний обсяг яких визначається стандартом вищої освіти. Особа має право здобувати ступінь бакалавра за умови наявності в неї повної загальної середньої освіти.
Приписами частини 5 статті 5 Закону України "Про вищу освіту" передбачено, що магістр це освітній ступінь, що здобувається на другому рівні вищої освіти та присуджується закладом вищої освіти (науковою установою) у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти відповідної освітньої програми. Ступінь магістра здобувається за освітньо-професійною або за освітньо-науковою програмою. Обсяг освітньо-професійної програми підготовки магістра становить 90-120 кредитів ЄКТС, обсяг освітньо-наукової програми 120 кредитів ЄКТС. Освітньо-наукова програма магістра обов`язково включає дослідницьку (наукову) компоненту обсягом не менше 30 відсотків.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній ч. 2 ст. 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" встановлено, що професійна (професійно-технічна) освіта є складовою системи освіти України. Професійна (професійно-технічна) освіта є комплексом педагогічних та організаційно-управлінських заходів, спрямованих на забезпечення оволодіння громадянами знаннями, уміннями і навичками в обраній ними галузі професійної діяльності, розвиток компетентності та професіоналізму, виховання загальної і професійної культури. Професійна (професійно-технічна) освіта здобувається у закладах професійної (професійно-технічної) освіти. Професійне (професійно-технічне) навчання - складова професійної (професійно-технічної) освіти. Професійне (професійно-технічне) навчання передбачає формування і розвиток професійних компетентностей особи, необхідних для професійної діяльності за певною професією у відповідній галузі, забезпечення її конкурентоздатності на ринку праці та мобільності, перспектив її кар`єрного зростання впродовж життя.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" кожний ступінь навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти має теоретичну і практичну завершеність і підтверджується присвоєнням випускникам (учням) освітньо-кваліфікаційних рівнів "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст" згідно з набутими професійними знаннями, уміннями і навичками.
Згідно з частиною 1 ст. 16 Закону України “Про професійну (професійно-технічну) освіту” випускнику закладу професійної (професійно-технічної) освіти, якому присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень "кваліфікований робітник", видається диплом, зразок якого затверджується Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 1556-VII, атестація осіб, які здобувають ступінь молодшого бакалавра, бакалавра чи магістра, здійснюється екзаменаційною комісією, до складу якої можуть включатися представники роботодавців та їх об`єднань, відповідно до положення про екзаменаційну комісію, затвердженого вченою радою закладу вищої освіти (наукової установи).
Статтею 7 Закону № 1556-VII встановлено, що документ про вищу освіту видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію.
Встановлюються такі види документів про вищу освіту за відповідними ступенями: диплом молодшого бакалавра; диплом бакалавра; диплом магістра; диплом доктора філософії/доктора мистецтва.
Невід`ємною частиною диплома молодшого бакалавра, бакалавра, магістра, доктора філософії/доктора мистецтва є додаток до диплома європейського зразка, що містить структуровану інформацію про завершене навчання. У додатку до диплома наводиться інформація про результати навчання особи, освітні компоненти, отримані оцінки і здобуту кількість кредитів ЄКТС, а також відомості про національну систему вищої освіти України.
Інформація про видані дипломи вноситься закладами вищої освіти, крім вищих військових навчальних закладів, до Єдиної державної електронної бази з питань освіти.
Отже, наведеними нормами передбачено умову здобуття рівня освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону № 2145-VIII. При цьому обов`язковим є завершеність певного етапу освіти та отримання відповідного документа про освіту.
Із матеріалів справи слідує, що позивач зарахований на навчання з 01 вересня 2025 року (наказ № 29-с/04 від 14.08.2025) в Прикарпатський фаховий коледж лісового господарства та туризму за спеціальність "Лісове господарство" на денну форму навчання та був відрахований 15 вересня 2025 року (наказ № 72 від 15.09.2025) за невиконанням вимог навчального плану та графіка навчального процесу (після зарахування не приступив до занять протягом 10 днів), а також за порушення умов договору № 109/25 від 19.08.2026 надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців.
У 2025 році зарахований на денну форму навчання до Боринського професійного ліцею народних промислів і ремесел для здобуття освітнього ступеня «кваліфікований робітник» за спеціальністю 7124 столяр будівельний, 7129 монтажник системних утеплення будівель.
Тобто, позивач не завершував навчання за освітнім рівнем «кваліфікований робітник», не проходив відповідну атестацію та не отримував диплом як особа, яка успішно виконала відповідну освітню програму. Таким чином, вказані факти не можуть свідчити про здобуття відповідного рівня освіти у зв`язку із незавершеністю процесу здобуття освіти. 
Отже, оскільки позивач не завершив навчання за освітньо-професійним рівнем бакалавра, його повторне зарахування на навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник» не може вважатися порушенням послідовності здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України “Про освіту”.
Верховний Суд у постанові від 26 листопада 2025 року у справі № 160/29658/24 дійшов таких висновків:
1) здобуття освітнього рівня фахового молодшого бакалавра (фахова передвища освіта) або першого (бакалаврського) рівня вищої освіти розпочинається з моменту зарахування особи до відповідного навчального закладу та закінчується у момент її відрахування з нього у зв`язку з успішним виконанням освітньої програми та врученням передбаченого законом документа про освіту встановленого зразка;
2) особа, яка була зарахована на навчання за певним освітнім рівнем, але була відрахована до завершення навчання і не отримала документа про освіту встановленого зразка, не може вважатися такою, що здобула відповідний рівень освіти;
3) продовження навчання за певним рівнем освіти особою, яка має лише повну загальну середню освіту і жоден документ про вищу або фахову передвищу освіту раніше не отримувала, в іншому навчальному закладі за тим же або іншим рівнем освіти (за умови, що цей рівень є вищим за повну загальну середню освіту) - не може вважатись повторним здобуттям освіти й, незалежно від тривалості та перерв у навчанні, не порушує послідовність здобуття освіти у розумінні частини другої статті 10 Закону № 2145-VIII;
4) Міносвіти має забезпечувати формування нових довідок про здобувача освіти за даними ЄДЕБО із зазначенням “Так, не порушує” у полі про дотримання послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України “Про освіту” у разі неправильного формування довідок про здобувачів освіти, зокрема у випадках, якщо особа здобула лише повну загальну середню освіту і розпочала навчання у вищому навчальному закладі, але не завершила його (не отримала диплом), та потім вступила до цього ж або іншого навчального закладу, на той самий або інший рівень освіти.
Щодо покликання відповідача на алгоритм визначення послідовності здобуття освіти, який визначений листом МОН України від 03.06.2024 № 1/9758-24 “Про особливості формування в ЄДЕБО довідки про здобувача освіти”, як на належне джерело правового обґрунтування, то таке є необґрунтованим та не може братись до уваги, оскільки листи не є нормативно-правовими актами, вони можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженому із заінтересованими органами та зареєстрованому в органах юстиції в порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року у справі № 826/2426/16.
Частиною 1 статті 74 Закону України "Про освіту" встановлено, що у системі освіти функціонує інтегрована інформаційна система Єдина державна електронна база з питань освіти.
Частиною 5 статті 74 Закону України "Про освіту" визначено, що держателем Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти є центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, що здійснює організаційні заходи, пов`язані із забезпеченням функціонування Електронної бази та її складових.
Власником Електронної бази є держава в особі центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Адміністратором Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти є визначена Кабінетом Міністрів України юридична особа, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Адміністратор Електронної бази: - здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Електронної бази; - відповідає за технічне і технологічне забезпечення Електронної бази, збереження та захист інформації (даних), що містяться в Електронній базі; - забезпечує надання та анулювання доступу до Електронної бази; - проводить навчання для роботи з Електронною базою; - здійснює інші заходи, передбачені законом.
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 74 Закону України "Про освіту", положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти та порядок її ведення затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 5 розділу І Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти, що затверджене МОН України від 08.06.2018 № 620, встановлено, що власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава. Розпорядником ЄДЕБО є Міністерство освіти і науки України, технічним адміністратором державне підприємство "Інфоресурс", що належить до сфери управління розпорядника ЄДЕБО.
Розпорядник ЄДЕБО є володільцем інформації, що міститься в ЄДЕБО. Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Положення про ЄДЕБО, інформація вноситься до ЄДЕБО за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення ЄДЕБО або спеціалізованого програмного забезпечення, що використовується уповноваженими суб`єктами, узгодженого з технічним адміністратором ЄДЕБО.
Відповідно до пункту 1 розділу ІV Положення про ЄДЕБО, розпорядник ЄДЕБО: 
1) вживає організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням функціонування ЄДЕБО; 
2) здійснює контроль за забезпеченням захисту інформації в ЄДЕБО згідно із законодавством; 
3) використовує інформацію, що міститься в ЄДЕБО, у тому числі персональні дані, з метою прийняття управлінських рішень та виконання повноважень, визначених законодавством; 
4) вносить до ЄДЕБО інформацію щодо: - ліцензування (рішення про видачу, анулювання ліцензій на провадження освітньої діяльності, звуження, розширення освітньої діяльності) суб`єктів освітньої діяльності відповідно до ліцензійних умов на провадження освітньої діяльності; - результатів перевірок, ініційованих розпорядником ЄДЕБО, щодо дотримання суб`єктами освітньої діяльності - ліцензіатами ліцензійних умов на провадження освітньої діяльності; - акредитації спеціальностей, напрямів підготовки у закладах освіти, освітньо професійних програм, за якими здійснюється підготовка здобувачів освітньо кваліфікаційного рівня "молодший спеціаліст", а також освітньо-професійних програм у сфері фахової передвищої освіти (до затвердження положення про акредитацію освітньо-професійних програм у сфері фахової передвищої освіти); - іншу інформацію, визначену законодавством; 
5) забезпечує верифікацію в ЄДЕБО інформації, визначеної підпунктами 1, 2 пункту 8, абзацами п`ятим - сьомим підпункту 1 та підпунктом 4 пункту 9 розділу III цього Положення, що підтверджується накладенням кваліфікованого електронного підпису; 
6) встановлює вимоги до апаратного та програмного забезпечення ЄДЕБО; 
7) визначає: - перелік інформації, доступ до якої надається уповноваженим суб`єктам; - вартість послуг з організації та підтримання доступу до ЄДЕБО, а також інших послуг, пов`язаних з ЄДЕБО та її реєстрами, що надаються технічним адміністратором ЄДЕБО.
Таким чином, вищевказані приписи Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти вказують на те, що саме відповідач є відповідальною особою за організаційне забезпечення ЄДЕБО та встановлення вимог апаратного та програмного забезпечення ЄДЕБО.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дії відповідача, пов`язані із відображенням у довідці про здобувача освіти за даними ЄДЕБО інформації про порушення позивачем послідовності здобуття освіти, є протиправними.
Крім того, відповідач вчинив бездіяльність щодо позивача в частині не внесення до бази ЄДЕБО змін щодо факту послідовного навчання, та не забезпечив належних дій щодо організації системи ЄДЕБО та щодо встановлення таких вимог до апаратного та програмного забезпечення ЄДЕБО, за яких встановлення послідовності навчання відбувалося б виключно на підставі пункту 1 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та ч. 2 ст. 10 Закону України "Про освіту".
Суд звертає увагу, що позивачем належним чином доведено факти послідовного навчання (здобуття освіти), а також порушення відповідачем чинного законодавства України в частині неналежного функціонування системи ЄДЕБО та неправильного відображення відомостей у Довідці про здобувача освіти за даними ЄДЕБО.
Таким чином, враховуючи те, що спірна довідка не є індивідуальним актом, в розумінні КАС України, позовні вимоги слід задовольнити шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо внесення відомостей до Єдиної державної електронної бази з питань освіти про порушення позивачем послідовності здобуття освіти, визначеної частиною 2 статті 10 Закону України “Про освіту” та зобов`язання відповідача внести до Єдиної державної електронної бази з питань освіти відомості про відсутність порушення позивачем послідовності здобуття освіти, визначеної частиною 2 статті 10 Закону України "Про освіту".
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним при зверненні до суду із цим позовом судовий збір у розмірі 1064,96 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 19, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 293, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо внесення відомостей до Єдиної державної електронної бази з питань освіти про порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти, визначеної частиною 2 статті 10 Закону України «Про освіту».
3. Зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести до Єдиної державної електронної бази з питань освіти відомості про відсутність порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти, визначеної частиною 2 статті 10 Закону України "Про освіту".
4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки 1064 (одну тисячу шістдесят чотири) грн 96 коп сплаченого судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: Міністерство освіти і науки України (01135 просп. Берестейський 10 м. Київ Київська область; ЄДРПОУ 38621185).
Третя особа: Державне підприємство «Інфоресурс» (03057 вул. Довженка, 3 м. Київ Київська область; ЄДРПОУ 37533381).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Качур Р.П.