РІШЕННЯ
іменем України
(повне)
14 вересня 2026 року | Справа №451/1125/26
| Провадження № 2/451/715/26

Радехівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді - Патинок О.П.
секретар судового засідання - Ференс І.І.
Справа № 451/1125/26
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
з участю відповідача - ОСОБА_1 , представника відповідача - Паски А.Б.,
в с т а н о в и в:
19.06.2026 через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява від представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - Усенко М.І. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2026 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П.
Описова частина рішення: 
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
В обґрунтування позовних вимог сторона позивача покликається на те, що 30.04.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 1981952, згідно з умовами якого відповідач отримала 8 000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Мілоан» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору. Відповідач порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, не повернула в повному обсязі кредитні кошти ТОВ «Мілоан». 29.12.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір про відступлення прав вимоги № 58-МЛ, згідно з яким ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 . Станом на дату відступлення права вимоги сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 35 440,00 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 8 000,00 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків - 25 920,00 грн, прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту - 1 520,00 грн. Просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ТзОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 1981952 від 30.04.2020 в сумі 35 440,00 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 2 662,40 грн та суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.

25.08.2026 через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Паски А.Б. надійшов відзив на позовну заяву, де представник вказує, що відповідач ОСОБА_1 проти позову заперечує частково. В обґрунтування поданого відзиву вказує на те, що на підтвердження перерахування кредитних коштів ТОВ «Мілоан» до матеріалів справи долучено платіжне доручення щодо перерахування ОСОБА_1 8000,00 гривень. Згідно кредитного договору №1981952 від 30.04.2020 сума кредиту становить 8 000 грн. Кредит надається строком на 30 днів з 30.04.2020. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 30.05.2020. П. 1.5.2 договору передбачено, що проценти за користування кредитом: 1 920,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,80 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тобто, 8000,00 грн. х 0,80% = 64 грн. в день, що в розрахунку на 30 календарних днів становитиме 1920,00 грн. дану суму відсотків відповідач не заперечує. П. 1.6 кредитного договору передбачає, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно доданого до позовної заяви позивачем розрахунку за кредитним договором №1981952 від 30.04.2020, нарахування процентів відбувалось з 30.04.2020 по 30.05.2020 згідно п. 1.5.2 за ставкою 0,80%, а з 31.05.2020 по 29.07.2020 за ставкою 5% згідно п. 1.6. При зверненні до суду з позовом позивачем не надано виписок з рахунку первісного кредитора або інших платіжних документів, які б підтверджували перерахування коштів позичальнику та користування останнім ними. Оскільки передбачений п. 1.3 договору строк кредитування на 30 днів з 30.04.2020 то вважають, що позивач здійснив нарахування процентів за користування кредитними коштами в строк з 31.05.2020 по 29.07.2020 поза межами строку кредитування, передбаченого договором. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та змінив дату повернення всієї суми кредиту позивачем не надано. Вважають, що відповідно до п. 1.3 Кредитного договору строк кредитування визначено 30 днів, тобто з 30.04.2020 по 30.05.2020, тому правові підстави для стягнення заборгованості по процентах за користування позикою з 31.05.2020 по 29.07.2020 (включно) відсутні. Щодо вимог про стягнення комісії згідно п.1.5.1 кредитного договору передбачено комісію за надання кредиту: 1 520 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово. 16 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України N 3795-VI від 22 вересня 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким частину четверту статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» доповнено нормою наступного змісту: кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Положення п.1.5.1 спірного кредитного договору про сплату комісії за надання кредиту є нікчемними в силу ст.228 ЦК України, а тому в даній вимозі про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту слід відмовити. Щодо витрат на правову допомогу, вказує, що заявлена представником позивача сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн є завищеною і непропорційною до предмету спору. Відтак, з урахуванням викладеного, складності цієї справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та критерію розумності розміру витрат на професійну правничу допомогу розмір витрат, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, вважають за можливе зменшити з 8 000,00 грн. до 2 000,00 грн. Просить суд позовні вимоги ТзОВ «ФК «Кредит капітал» задовольнити частково в сумі 11 910,00 грн з яких: 8 000,00 грн - сума заборгованості за кредитом, 1 910,00 грн - проценти за користування кредитом, 2 000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу. В решті позовних вимог відмовити повністю та вирішити питання про розподіл судового збору.

Позиція учасників справи в судовому засіданні
14.09.2026 в судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 зазначила, що дійсно 30.04.2020 уклала з ТОВ «Мілоан» кредитний договір № 1981952 та отримала кошти у розмірі 8 000,00 грн. Однак просить суд позов задовольнити частково із підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.
14.09.2026 в судовому засіданні представник відповідача Паска А.Б. просив позовні вимоги задовольнити частково та стягнути із ОСОБА_1 суму заборгованості у розмірі 11 910,00 грн, з якої: 8 000,00 грн - сума заборгованості за кредитом, 1 910,00 грн - проценти за користування кредитом та 2 000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу із підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Заяви (клопотання) учасників справи
У позовній заяві представник позивача просить розгляд справи здійснювати без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечують (а.с.4).
13.08.2026 через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 - Паски А.Б. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (а.с.27-28).
25.08.2026 через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 - Паски А.Б. надійшло клопотання про відкладення судового засідання (а.с.38-41).
25.08.2026 від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення судового засідання (а.с.42-43).

Процесуальні дії у справі
22.06.2026 з Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь №2911387 від 22.06.2026 щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.
(Суддя Патинок О.П. з 06.07.2026 по 07.08.2026 включно перебувала у щорічній основній відпустці).
Суддя своєю ухвалою від 22.06.2026 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судом здійснено виклик відповідача до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с.11). Витребував із АТ КБ «Приватбанк» адреса: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок, 1д) інформацію про надходження на рахунок банківської картки НОМЕР_1 коштів в розмірі 8 000,00 грн. в період з 30.04.2020 по 07.05.2020.
10.07.2026 до суду надійшло повідомлення АТ КБ «ПриватБанк», згідно якого АТ КБ «ПриватБанк» просить надати серію, номер паспорту або ідентифікаційний номер, оскільки за наданими відомостями не вдалося ідентифікувати вказану в запиті особу.
Суд своєю ухвалою від 11.08.2026 повторно витребував від АТ КБ «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ: 14360570; МФО: 305299; юридична адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001) у строк до 25.08.2026 інформацію про надходження на рахунок банківської картки НОМЕР_1 , яка емітована на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 коштів в розмірі 8 000,00 грн. в період з 30.04.2020 по 07.05.2020. Відклав судове засідання на 25.08.2026 на 08.20 год. Попередив відповідача про наслідки неявки в наступне судове засідання. Судом здійснено виклик відповідача до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с.26).
Суд своєю ухвалою від 25.08.2026 задовольнив клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Паски А.Б. про поновлення процесуального строку на подання відзиву. Поновив відповідачу ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк для подачі відзиву на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та прийняти його до розгляду. Відклав судове засідання на 14.09.2026 на 10 год. 40 хв. Надав можливість позивачу подати відповідь на відзив згідно ухвали судді від 22.06.2026. Направив нагадування АТ КБ «ПриватБанк» щодо виконання ухвали суду від 11.08.2026.
03.09.2026 та 08.09.2026 на виконання ухвали суду від 11.08.2026 АТ КБ «ПриватБанк» надано витребувані докази.

Мотивувальна частина рішення: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Судом встановлено, що 23.04.2020 ОСОБА_1 підписано анкету-заяву на кредит №1981952.
30.04.2020 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит № 1981952, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 8 000,00 гривень. Згідно п. 1.3. Договору кредит надається строком на 30 днів з 30.04.2020.
Так, відповідно до п. 1.5.1 договору комісія за надання кредиту: 1 520,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 1 920,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,80 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Згідно п.п. 2.2.3.п.2 Договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п.1.4, якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання позичальником умов цього договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти з дня наступного за днем визначеним п. 1.4 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів за аналогічний період під час прострочення, це означає, що в період правомірного користування кредитом позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Якщо після настання дати встановленої п.1.4 Договору позичальник продовжуватиме користуватись кредитом, проценти за стандартною (базовою) ставкою будуть нараховуватись протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено Товариством в односторонньому порядку. При цьому сторони погодили, що після зупинення товариством в односторонньому порядку нарахування процентів товариство вправі в будь-який момент без погодження з позичальником відновити нарахування таких процентів до моменту повного виконання позичальником зобов`язань за договором або до моменту припинення нарахування процентів за рішенням товариства.
Додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 1981952 від 30.04.2020 є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту.
Довідкою про ідентифікацію виданою генеральним директором ТОВ «Мілоан» Вініченко О.В. №б/н від 10.09.2025 підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , з якою укладено договір про споживчий кредит № 1981952 від 30.04.2020 ідентифікована ТОВ «Мілоан», одноразовий ідентифікатор - z78298, час відправки ідентифікатору - 30.04.2020 о 12:32:33, номер телефону - НОМЕР_3 .
Платіжним дорученням №18894615 від 30.04.2020 підтверджено перерахування ОСОБА_1 коштів у сумі 8 000,00 гривень, згідно договору № 1981952 від 30.04.2020.
29.12.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимог №58-МЛ, відповідно до умов якого на умовах встановлених цим договором кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості).
29.12.2020 між ТОВ «Мілоан» та позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було підписано акт прийому-передачі реєстру боржників від 27.05.2021 до договору відступлення прав вимог №58-МЛ від 29.12.2020.
З платіжної інструкції №20806 від 29.12.2020 вбачається, що ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перерахувало на користь ТОВ «Мілоан» грошові кошти в сумі 5 446 965,03 гривень за договором факторингу №58-МЛ від 29.12.2020.
Згідно витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №58-МЛ від 29.12.2020, позивач набув права вимоги, як новий кредитор до ОСОБА_1 за договором № 1981952 від 30.04.2020. Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 35 440,00 грн.
Відповідно до претензії ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» від 01.04.2026 за Вих. №20296508/6142, ОСОБА_1 повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором № 1981952 від 30.04.2020, а також про вимогу погашення заборгованості в сумі 35 440,00 гривень.
Сума заборгованості відповідача ОСОБА_1 становить35 440,00 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 8 000,00 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків - 25 920,00 грн, прострочена заборгованість за комісією - 1 520,00 грн, що підтверджується випискою з особового рахунку за кредитним договором № 1981952 від 30.04.2020 наданою ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал».
Крім того, на підтвердження заборгованості ОСОБА_1 надано відомості про щоденні нарахування та погашення.
Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» наданої на виконання ухвали суду від 11.08.2026 на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) на яку за період з 30.04.2020 по 07.05.2020 було зараховано кошти у розмірі 8 000,00 грн (а.с.55-57;58-60).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Висновки за результатами розгляду справи
Вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить переконання про розгляд справи за наявними доказами та про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит".
Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення 30.04.2020 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 кредитного договору №1981952 в електронній формі, що не заперечується сторонами.

Твердження представника відповідача про те, що у матеріалах справи відсутні первинні документи (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, виписки по рахунку), які підтверджують виконання ТОВ «Міліон» умов кредитного договору щодо перерахування коштів, спростовується платіжним дорученням №18894615 від 30.04.2020 та відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» наданої на виконання ухвали суду від 11.08.2026, згідно якої на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) на яку за період з 30.04.2020 по 07.05.2020 було зараховано кошти у розмірі 8 000,00 грн.
Разом з тим, відповідач не була позбавлена процесуальної можливості на спростування обставин щодо не перерахування їй коштів, надавши відповідну виписку по рахунку. Крім того, відомості що вибуття персональних даних відповідача (включно з інформацією про паспорт громадянина України, номер телефону) були використані позивачем у протиправний спосіб відсутні. Доказів на підтвердження звернення до правоохоронних щодо вчинення відносно неї шахрайських дій до суду не надано.
Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про надання позивачем належних доказів видачі відповідачу коштів в розмірі 8 000,00 грн на підставі кредитного договору № 1981952.

У відповідь на доводи відповідача щодо нарахування процентів поза визначеним договором терміном, суд зазначає про наявність умов пролонгації. 
Так, згідно з п. 1.3 Кредитного договору №1981952 від 30.04.2020, строк кредиту становив 30 днів із датою повернення 30.05.2020.
Водночас підпункт 2.2.3 пункту 2 Договору передбачає продовження строку кредитування. Так, якщо після настання дати встановленої п.1.4 Договору позичальник продовжуватиме користуватись кредитом, проценти за стандартною (базовою) ставкою будуть нараховуватись протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено товариством в односторонньому порядку. При цьому сторони погодили, що після зупинення товариством в односторонньому порядку нарахування процентів товариство вправі в будь-який момент без погодження з позичальником відновити нарахування таких процентів до моменту повного виконання позичальником зобов`язань за договором або до моменту припинення нарахування процентів за рішенням товариства.
З урахуванням викладеного, граничний погоджений сторонами строк для нарахування процентів за кредитним договором №1981952 від 30.04.2020 з урахуванням 60-денного періоду прострочення закінчився 29 липня 2020 року (30 днів базового строку + 60 днів автопролонгації).
Як вбачається з наданих позивачем відомостей про щоденні нарахування та виписки з особового рахунку боржника: за період правомірного користування кредитними коштами з 01.05.2020 по 30.05.2020 (30 днів) відсотки нараховувалися за погодженою ставкою зі знижкою у розмірі 0,80% від фактичного залишку кредиту за кожен день, що становить 1 920,00 грн (8000 грн ? 0,80% ? 30 днів).
Починаючи з 31.05.2020, у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення кредиту, нарахування здійснювалося за стандартною (базовою) процентною ставкою у розмірі 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування. Сума щоденного нарахування становила 400,00 грн. За вказаний договірний період прострочення тривалістю 60 днів (з 31.05.2020 по 29.07.2020 включно) сума нарахованих відсотків становить 24 000,00 грн (400 грн ? 60 днів).
З урахуванням умов п. 2.2.3 Договору, після 29.07.2020 нарахування відсотків за кредитом позивачем було повністю зупинено. Таким чином, загальна сума нарахованих відсотків за весь період дії договору становить 25 920,00 грн (1 920,00 грн + 24 000,00 грн).
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позивачем не здійснювалося нарахування процентів поза межами визначеного договором строку. Кредитор повністю припинив нарахування відсотків після спливу погоджених сторонами 60 днів пролонгації прострочення

Що стосується твердження представника відповідача про неправомірність стягнення комісії за надання кредиту в сумі 1 520 грн, суд зазначає наступне.
Аналіз умов кредитного договору №1981952 від 30.04.2020 свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 1 520,00 грн є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику.
Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 у справі №524/5152/15.
Умови договору про сплату позичальником на користь фінансової установи винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які фінансова установа здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Враховуючи наведене, положення кредитного договору №1981952 від 30.04.2020 щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 1 520,00 грн суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за комісією.
За таких обставин, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що із ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №1981952 від 30.04.2020 у розмірі 33 920,00 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 8 000,00 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків - 25 920,00 грн.

Розподіл судових витрат між сторонами
Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає розмір судових витрат.
У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню в користь позивача 2 548,18 гривень судового збору.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ними витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 гривень, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані застосовувати як джерело права практику Європейського суду з прав людини, надалі ЄСПЛ.
В свою чергу ЄСПЛ у своїй практиці визначає поняття «фактично понесені витрати на сплату гонорару» (див., наприклад, рішення від 16.02.2012 у справі «Савін проти України», п. 97; рішення від 07.11.2013 у справі «Бєлоусов проти України», п. 115), не лише ті витрати, яким є документальне підтвердження, а і ті, які за умовами договору з адвокатом клієнт має сплатити як гонорар.
Наведена практика ЄСПЛ цілком узгоджується з приписами п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, щодо доказування обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано: договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, акт №Д/27045 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 14.04.2026; детальний опис наданих послуг від 14.04.2026 до акту №Д/27045 від 23.06.2025 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, згідно з яким вказано послуги за: усну консультацію клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором - 0,30 год; ознайомлення з матеріалами справи кредитної справи - 2 год; погодження правової позиції клієнта у справі - 0,30 год; складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта - 3,30 год; подання заяви до суду від імені клієнта - 1 шт; копія довіреності; копія свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю №2093; ордер на надання правничої допомоги.
При цьому суд враховує правовий висновок Об`єднаної палати Верховного Суду висловлений у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 про те, що витрати на надану правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04).
Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17.
Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем витрати у сумі 8 000,00 гривень є неспівмірними із складністю цієї справи, наданими адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, враховуючи заперечення представника відповідача, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Проте, такі витрати необхідно стягнути пропорційно розміру позовних вимог, заявлених до відповідача ОСОБА_1 що становить 95,71 % від заявленої загальної суми.
Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2 392,75 грн судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

Резолютивна частина рішення:
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
у х в а л и в:
частково задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_6 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) заборгованість за кредитним договором № 1981952 від 30.04.2020 в сумі 33 920,00 (тридцять три тисячі дев`ятсот двадцять) гривень, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 8 000,00 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків - 25 920,00 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_6 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) суму сплаченого судового збору у розмірі 2 548,18 (дві тисячі п`ятсот сорок вісім гривень 18 копійок) та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 392,75 (дві тисячі триста дев`яносто дві гривні 75 копійок).
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79029, Львівська область, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1 корпус 28, 4-й поверх;
Представник позивача: Усенко Михайло Ігорович, адреса: 79029, Львівська область, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;
Представник відповідача: Паска Андрій Богданович , адреса: АДРЕСА_2 .
Повний текст судового рішення складено та підписано 14.09.2026.

Головуючий суддя | Патинок О. П.