ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1974/25  Номер провадження 22-ц/814/487/26 | Головуючий у 1-й інстанції Рудалєва Л. В.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2026 року | м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Одринської Т.В., 
суддів: Панченка О.О., Чумак О.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справуза позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» - адвоката Клименка Тараса Васильовича 
на заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 липня 2025 року
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2025 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 33430,44 грн, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 22371,09 грн, суми прострочених платежів за комісією - 1059,35 грн.
В обґрунтування позову вказано, що 24 червня 2024 року між відповідачем та позивачем було укладено кредитний договір шляхом обміну повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
За цим договором позивач надав відповідачу кошти в борг. Проте, відповідач не виконав умови укладеного кредитного договору та не повернув кошти, які отримав у кредит, не сплатив відповідні проценти за користування ними.
Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 липня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто  із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за Договором №502369-КС-001 про надання кредиту від 24 червня 2024 року, що становить 25 642,00 грн з яких: тіло кредиту - 10 000,00, проценти за користування кредитом - 15 642 грн.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» судовий збір у сумі 1 857,98 грн.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Часткове задоволення позовних вимог обґрунтовано доведеністю позивачем кредитних правовідносин між сторонами, неналежне виконання взятих зобов`язань позичальником, що призвело до виникнення заборгованості. Разом з тим, суд стягнув заборгованість з урахуванням нормЗУ «Про споживче кредитування», які містять обмеження щодо денної ставки в 1% та п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень вказаного закону, яким передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» розмір ставки не може перевищувати 2,5% протягом перших 120 днів та 1,5% протягом наступних 120 днів.
Окрім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовну вимогу в частині нарахування заборгованості, сплачена відповідачем комісія у розмірі 440,65 грн повинна бути зарахована на погашення заборгованості за відсотками за кредитним договором.
Не погодившись з даним рішенням місцевого суду його в апеляційному порядку оскаржив представник ТОВ "Бізнес Позика" адвокат Клименко Т.В., просив його скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити у відповідній частині нове рішення про їх задоволення, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що розмір денної процентної ставки, передбачений договором № 502369-КС-001 від 24.06.2024 про надання кредиту, не перевищує 1 %, виходячи з того, що обрахування базувалося на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі, як того вимагає норма ч. 3 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а тому позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 22371,09 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вказує, що укладаючи кредитний договір сторони узгодили всі умови, в тому числі і відсоткову ставку, а отже стягнення заборгованості має відбуватися з урахуванням застосування визначеної умовами договору відсоткової ставки.
Звертає увагу на невірне трактування судом «денної процентної ставки» та «процентної ставки в день», що призвело до помилкового перерахунку судом відсотків, розмір яких суперечить домовленості сторін.
Наголошує на тому, що комісія за надання кредиту передбачена як умовами договору, так і Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача, Паспортом споживчого кредиту, які були підписані позичальником, що свідчить про обізнаність з даною умовою надання кредиту та правомірність нарахування комісії за надання кредиту.
Звертає увагу суду на те, що в кредитному договорі була встановлена комісія за надання кредиту, а не за його обслуговування.
Відзив на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходив.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи категорію справи, ціну позову, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Рішення суду в частині задоволених позовних вимог відповідачем не оскаржується, а тому в колегії суддів відсутні підстави для його перегляду в цій частині.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24 червня 2024 року між позивачем та відповідачем укладено Договір №502369-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (далі - кредитний договір), відповідно до пункту 2.1 якого позивач (кредитодавець) надає відповідачу (позичальнику) грошові кошти у сумі 10 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується їх повернути, сплатити процент за користування ними (а.с.19-23).
Кредитний договору укладено шляхом надіслання відповідачу (позичальнику) Пропозиції (оферти) укласти кредитний договір в електронній формі (а.с.26-30) та його Прийняття (акцепту) пропозиції (оферти) укласти кредитний договір (а.с.31-35).
Строк, на який надається кредит, - 24 тижні (до 09 грудня 2024 року) (пункти 2.3, 2.7 кредитного договору). 
Денна процентна ставка - 1,16 % (пункт 2.11 кредитного договору), Стандартна процентна ставка - 1,5% в день (пункт 2.4. кредитного договору). 
Загальні витрати за кредитом - 19 653,89 грн (пункт 2.9 кредитного договору).
Орієнтовна загальна вартість кредиту - 29 653,89 грн (пункт 2.8 кредитного договору). 
Під час видачі кредиту одноразово нараховується комісія у сумі 1 500,00 грн. (пункт 2.5 кредитного договору).
Дата видачі кредиту - 24 червня 2024 року (пункт 2.12 кредитного договору).
Дата повернення кредиту -09.12.2024 (пункт 2.13 кредитного договору).
Пунктом 7.10 кредитного договору визначено, що він укладається з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 7.2 кредитного договору позичальник (відповідач) надає згоду на створення Особистого кабінету Позичальника в ІТС кредитодавця та його використання для, у тому числі укладення правочинів, додаткових договорів до кредитного договору у формі електронного документа з використанням електронних підписів (у тому числі електронних підписів Одноразовим ідентифікатором).
Таблиця обчислення загальної вартості кредиту, яка є невід`ємною частиною кредитного договору, містить інформацію про періодичність та обсяг повернення взятих у борг коштів. Загальна вартість кредиту становить 29 653,89 грн, з яких: 10 000,00 грн - тіло кредиту, 18 153,89 грн - проценти за його користування, 1 500,00 грн - комісія за надання кредиту (а.с.25).
Аналогічна інформація щодо суми кредиту, його строк, відсоткову ставку та розрахунок заборгованості міститься у Паспорті споживчого кредитування (а.с.16-18).
Відповідно до листа ТОВ «ПРОФІТГІД» на адресу позивача було повідомлено про здійснення 24 червня 2024 року о 13:03:04 грошового переказу, ініційованого позивачем відповідачу, на суму 10 000, грн на платіжну картку НОМЕР_1 відповідача (а.с.37).
Згідно з Розрахунком заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем, станом на 31 березня 2025 року, відповідач здійснив часткове погашення кредиту, а саме - сплатив позивачу: 2 170,00 грн, з яких: 1 729,35 грн - заборгованість за відсотками, 440,65 грн - комісія.
За розрахунками позивача залишок заборгованості за кредитним договором при стандартній процентній ставці - 1,5 % в день складає: 10 000,00 грн - тіло кредиту, 22 371,09 грн - відсотки за користування кредитом, 1 059,35 грн - комісія (довідка позивача про стан заборгованості (а.с.15).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд встановив, що оскільки кредитний договір було укладено 24.06.2024, тобто після внесення змін в ЗУ «Про споживче кредитування», який передбачає обмеження нарахування відсотків 1% в день, та враховуючи прикінцеві та перехідні положення, які дають можливість протягом 240 днів застосовувати відсоткову ставку в розмір 2,5% та 1,5% відсотки в день по 120 днів на кожну, дійшов висновку, що нарахування заборгованості за весь період, виходячи із ставки в 1,5% є неправомірним.
Отже, матеріалами справи доводиться факт укладання кредитного договору, отримання і користування позичальником кредитними коштами та часткове погашення відповідачем кредиту, а саме - сплатив позивачу: 2170,00 грн, з яких: 1729,35 грн - заборгованість за відсотками та 440,65 грн - комісія.
Згідно ч.ч. 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Так, звертаючись до суду з позовом ТОВ «Бізнес Позика» просило стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Як вбачається з кредитного договору укладеного 24.06.2024, в п. 2.4 сторони визначили відсоткову ставку: стандартна процента ставка за кредитом в день 1,50000000 - фіксована та знижена процентна ставка за кредитом в день 1,15288411 - фіксована.
Окрім того, умови договору - передбачають і третій вид ставки - денна процентна ставка 1,16 процентів.
Заборгованість за процентами була нарахована ТОВ «Бізнес Позика» з врахуванням вище вказаних в кредитному договорі відсоткових ставок, що вбачається з розрахунку заборгованості де зазначені саме ставки в 1,5%.
Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» розділу 4 Прикінцевих та перехідних положеннь, частини 17 «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.
Виходячи з цієї норми законодавчо встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5% (з 24.12.2023 по 22.04.2024 включно); - протягом наступних 120 днів - 1,5% (з 23.04.2024 по 20.08.2024 включно) тобто лише з 21.08.2024 максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини 4 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%.
Згідно п.п.2.11. п.2. договору, встановлено, що денна процентна ставка 1,16%.
На дату укладення договору №502369-КС-001 про надання кредиту від 24.06.2024 - діяли законодавчі обмеження.
Договір було укладено саме в цей перехідний період (з 23.04.2024 по 20.08.2024 включно).

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10000,00 грн та вірно зменшив розмір заборгованості за нарахованими відсотками, враховуючи норми Закону про споживче кредитування. 
Однак, помилково відніс сплачену за нарахування комісії за кредитним договором суму у розмірі 440,65 грн у погашення заборгованості за відсотками та відрахував 1729,35 грн сплачену відповідачем суму заборгованості 08.07.2024, оскільки вказана сума позивачем була врахована при складанні розрахунку. 
У зв`язку з викладеним, сума, яка підлягає до стягнення заборгованості по процентах складає 17812,00 грн.
Крім того, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині відмови в стягненні комісії.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Згідно пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
За приписами частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22).
Таким чином, виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1,ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Аналізуючи умови кредитного договору у цій справі та Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика», суд апеляційної інстанції приходить висновку про правомірність дій Товариства щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів.
Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).
Включення до тексту спірного Кредитного договору, умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту, а також подальше витребування нарахованої комісії позивачем з відповідача, колегія суддів вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.
Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що вимога позивача щодо стягнення комісії за кредитним договором суперечить нормам ЗУ «Про споживче кредитування», оскільки Умовами кредитного договору № 502369-КС-001 від 24.06.2024, а саме - п. 2.5 передбачено комісію за надання кредиту у розмірі 1500 грн. 
Підстав для визнання умови договору про сплату комісії за надання кредиту нікчемною немає.
З долученого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідачем 08.07.2024 було сплачено комісію в сумі 440,65 грн. 
Таким чином, заявлена до стягнення сума прострочених платежів за комісією у розмірі 1059,35 відповідає як умовам кредитного договору, так і розрахунку заборгованості, наданого позивачем. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за комісією у розмірі 1059,35 грн, тому рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за комісією підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення вказаної вимоги.
Рішення районного суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, апеляційним судом не переглядалось, а тому відповідно до приписів ст.367 ЦПК України його законність і обґрунтованість апеляційним судом не перевіряється.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 липня 2025 року, збільшивши загальний розмір стягнення із 25642,00 грн до 28871,35 грн, з яких: 10000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 17812,00 грн - заборгованість по процентам, 1059,35 - заборгованість за комісією.
За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Оскільки позов задоволено на 86,36%, рішення в частині розподілу судових витрат підлягає зміні, шляхом збільшення стягнутої суми судового збору з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» з 1857,98 грн до 2092,00 грн (2422,40 х 83,36%).
За розгляд справи в суді апеляційної інстанції позивачем було сплачено судовий збір у сумі 3633,40 грн, хоча за подачу апеляційної скарги сплаті підлягав судовий збір відповідно до частини оскарження рішення (23,30%) в сумі 846,63 грн (564,42 грн х 150 %), де сума 564,42 грн це: 2422,4х23,30%.
Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
Враховуючи задоволення позовних вимог в частині 86,36%, за апеляційний перегляд справи з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» судовий збір в сумі 731,15 грн (846,63х86,36%).
Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» підлягає стягненню судовий збір у загальній сумі 2823,15 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. ч. 1 п. 2, 376 ч. 1, п. 3, 4, 382 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" адвоката Клименка Тараса Васильовича - задовольнити частково. 
Заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 липня в частині апеляційного оскарження - скасувати, ухвалити нове. 
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" заборгованість за Кредитним договором №502369-КС-001 від 24.06.2024 у загальному розмірі 28871,25 грн, з яких: заборгованість за по тілу кредиту - 10 000,00 грн; заборгованість по процентам - 17812,00 грн; заборгованість за комісією - 1059,35 грн. 
В іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика"- відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" понесені судові витрати в сумі 2823,15 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, постанова може бути оскаржена протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 18 серпня 2026 року
.
Головуючий      Т.В. Одринська

Судді:        О.О. Панченко

О.В. Чумак