Справа № 487/6183/25 
Провадження № 2/487/320/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2026 року м. Миколаїв
Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді Притуляк І.О., за участю секретаря судового засідання Янковець Г.А., представника позивача – Чебанова О.О., представника відповідача – ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами
ВСТАНОВИВ:
25.08.2025 року, представник ТОВ «Коллект Центр» - Ткаченко М.М. шляхом формування у системі «Електронний суд» звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просила стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитними договорами №2111357753751 від 23.04.2021 року, №2111533414664 від 25.04.2021 року та №2111533419961 від 25.04.2021 року, укладеними між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_2 , у загальному розмірі 148010,05 грн.; витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 25000 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що 23.04.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_2 укладено Договір № 2111357753751. Згідно з умовами вказаного договору товариство надало позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 1200 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Строк дії кредитного договору складає - 1 (один) рік.
25.04.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_2 укладено Договір № 2111533414664. Згідно з умовами вказаного договору товариство надало позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 5900 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Строк дії кредитного договору складає - 1 (один) рік.
25.04.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_2 укладено Договір № 2111533419961. Згідно з умовами вказаного договору товариство надало позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 4900 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Строк дії кредитного договору складає - 1 (один) рік.
Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за вказаними договорами, перерахувавши ОСОБА_2 кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору.
Оскільки, зобов`язання за договорами відповідачем не виконувались, утворилась заборгованість загальний розмір якої складає 148010,05 грн.
Посилаючись на вищенаведене, представник позивача просить стягнути з відповідача вказану заборгованість.

Ухвалою судді від 27.08.2025 року позовну заяву залишено без руху.
01.09.2025 року від представника позивача в порядку ст. 185 ЦПК України, надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 04.09.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

15.12.2025 року, представник відповідача – адвокат Албул Т.В. надіслала до суду додаткові пояснення сформовані в системі «Електронний суд», в яких проти задоволення позову заперечила. При цьому зазначила, що позивачем не доведено перехід права вимоги до кредитора за кредитними договорами до ТОВ «Вердикт Капітал» та в подальшому до ТОВ «Коллект Центр», до якого, згідно реєстру боржників також перейшло право вимоги до відповідача за зобов`язаннями.
Також зазначила, що матеріали справи не містять первинних документів, які підтверджують видачу Відповідачу кредитних коштів саме у тих розмірах, про які зазначає позивач. При цьому, надана представником позивача копія квитанції про електронний переказ коштів свідчить лише про перерахування банком коштів на невстановлений банківський рахунок, номер рахунку отримувача в ній не відображено, як і не відображено його власника.
За такого, без наявності первинних бухгалтерських документів, розрахунок заборгованості не можна вважати належним доказом у справі. Крім того, без детального розрахунку, відсутні докази які підтверджують правильності нарахування процентів за кредитним договором, факту наявності у відповідача боргу за невиконаним зобов`язанням по кредитному договору.
Крім того зазначила, що в матеріалах справи відсутні докази проведення ідентифікації відповідача при вході в особистий кабінет у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», у тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

18.12.2025 року, представник позивача – Ткаченко М., надіслала до суду письмові пояснення сформовані в системі «Електронний суд», в яких позов підтримала. Зазначила, що відповідач, уклав з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» Договори, шляхом підписання Договорів та їх додатків, аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора: H4, D4, R1 які 23.04.2021 року та 25.04.2021 року було направлені на вказаний ним номер телефону НОМЕР_1 .
При укладенні договорів сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору позичальник також погодився з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та, зокрема, підтвердив, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору.
З огляду на такі обставини, відповідач був повністю ознайомлений з умовами Кредитного договору до його підписання, інформаційно-телекомунікаційна система побудована таким чином, що без попереднього ознайомлення з умовами Кредитного договору клієнт не може перейти до наступного етапу.
На підтвердження видачі кредитних коштів за Договорами до позовної заяви були додані довідки ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» щодо підтвердження перерахування грошових коштів, на банківську картку № НОМЕР_2 яка емітована у АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Додатково зазначила, що саме позичальником (відповідачем) при заповненні анкети на сайті Кредитодавця за Договором власноруч було зазначено реквізити платіжної банківської картки № НОМЕР_2 на яку з часом було перераховано кошти за кредитним договором.
Щодо нарахування заборгованості зазначила, що Умовами зазначених договорів передбачено орієнтовний строк повернення кредиту (п.1.3.), при цьому, проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту (п.1.4.).
У свою чергу, підпунктами а), б), в), г) пункту 1.4. цих договорів передбачено зміну процентної ставки, яка застосовується до фактичного залишку неповернутої суми кредиту, яка залежить від періоду користування кредитними коштами
У Заявах-Анкетах, які є Додатками №1 до вищевказаних кредитних договорів зазначено, що товариство надає кредит на особисті потреби, зазначаючи орієнтовний строк повернення кредиту, тоді як загальний строк – 365 днів. Отже, умовами кредитних договорів прямо передбачено Строк кредитування – 365 днів, визначено умови кредитування протягом відповідних періодів, із зазначенням кількості днів таких періодів та змін в розмірах процентних ставок, а також прямо передбачено право кредитодавця нараховувати проценти за користування кредитом протягом фактичного строку користування кредитом, але не більше 365 днів.
Таким чином, строк дії: Договору № 2111357753751 – з 23.04.2021 року до 23.04.2022 року; Договору № 2111533419961 – з 25.04.2021 року до 25.04.2022 року; Договору №2111533414664 – з 25.04.2021 року до 25.04.2022 року.
Первісним кредитором була надана можливість Позичальнику скористатися пільговими процентами на умовах договору, розмір відсоткової ставки чітко визначений п.п. 1.4. та 4.2. Договорів та Графіками погашення боргу та іншими Додатками з якими Позичальник ознайомився, до підписання відповідного Договору.
Крім того, умовами Договорів передбачено продовження лояльного орієнтовного строку користування кредитом за умови сплати хоча б процентів, після чого Позичальник може ще користуватися кредитними коштами на умовах п. 1.4.а протягом ще одного орієнтовного строку, встановленого п.1.3 Договору.
Однак, якщо після закінчення цього строку позичальником не вживаються заходів до погашення відсотків або повернення кредиту, на нього ще розповсюджується перехідний період строком до 15 та до 30 днів, але вже зі збільшеною процентною ставкою, хоча все ж таки ще меншою ніж фіксована ставка після 30 днів на весь строк дії Договору (1 рік).
У разі неповернення грошових коштів після спливу 15 та 30 днів подовженого орієнтовного строку повернення кредиту, програма лояльності до Позичальника більше не застосовується і за користування кредитом Позичальник сплачує фіксовану процентну ставку за весь строк користування кредитними коштами, тобто на весь строк дії Договору – 1 рік
З розрахунків первісного кредитора, останній провів часткове списання суттєвих сум відсотків по Договору № 2111357753751.
Таким чином, Кредиторами нараховано заборгованість відповідно до умов Договорів.
В розрахунках заборгованості первісного кредитора зазначені всі нараховані суми, часткові оплати позичальника, розрахунок суми на яку зменшився борг, відповідно до такого погашення, а також кількість днів періоду відповідного нарахування, в тому числі кінцевий день, з періоду 365 днів, останнього нарахування.
Відтак, вважає, що зазначені в Кредитному договорі положення є чіткими, зрозумілими та однозначними. Укладені між сторонами Договори відповідають вимогам чинного законодавства та вільному волевиявленню сторін.
Факт здійснення погашення заборгованості, виконання зобов`язань за кредитним договором, що підтверджується розрахунками первісним кредитором, свідчить про належне усвідомлення Відповідачем умов зазначеного договору, його прийняття та фактичне визнання існування заборгованості.
Крім того вважає що, до позовної заяви додані належні докази укладення між первісним кредитором та ТОВ «Вердикт Капітал», між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» договорів факторингу.
Отже, враховуючи викладене та відсутність наданих відповідачем доказів виконання зобов`язання за кредитним договором, вважає, що позивач є належним і стягнення заборгованості підлягає на його користь.
Згідно з нормами чинного законодавства та договорів, на підставі яких права вимоги були відступлені до нових кредиторів, останні мали право здійснювати нарахування відсотків згідно з умовами кредитних договорів, тобто включно до 365 дня дії Договорів.

Ухвалою суду від 09.01.2026 року, клопотання представника позивача ОСОБА_3 про витребування у АТ КБ «ПриватБанк» інформації стосовно руху коштів по картковому рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_2 було задоволено.
12.02.2026 року до суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли витребуванні документи.

19.04.2026 року представник відповідача – адвокат Албул Т.В. надіслала до суду додаткові пояснення сформовані в системі «Електронний суд», в яких зазначала, що Відповідач є військовослужбовцем та учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням УБД від 26.06.2015 року. На підставі ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» усіх військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів було звільнено від сплати процентів за користування кредитом, штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, зокрема банками та фізичними особами. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого встановленим порядком, оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав особливий період. 
Рішенням Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.05.2018 року (справа № 521/12726/16-ц) було визнано, що штрафні санкції та проценти за користування кредитом не підлягають стягненню з військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»2120-IX від 15.03.2022 року у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Ця норма стосується не лише військовослужбовців, а всіх позичальників за кредитними договорами.
Крім того, позивач та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» не є банківськими установами та не здійснюють відкриття і ведення поточних (розрахункових, кореспондентських) рахунків відповідача, його розрахунково-касове обслуговування тощо. Ураховуючи наведене, розрахунки заборгованості, складені вказаними вище особами, не можуть відображати рух коштів по банківському рахунку відповідача та інформацію про операції по вказаному рахунку, в тому числі інформацію про зарахування суми кредиту на банківський (картковий) рахунок відповідача, а відтак не є первинними документами і не можуть підтверджувати наявність заборгованості та її розмір. Номер банківської картки, який дозволяє її ідентифікувати, складається з комбінації 16 цифр. Номер банківської картки відповідача у вказаних документах вказаний не повністю, а без зазначення 6 цифр тобто у вигляді певної комбінації цифр та символів, а саме “ НОМЕР_2 ” Кожна з цих 6 цифр номеру банківської картки, які у вказаних вище документах приховані під символом «*», може мати значення в діапазоні цифр від 0 до 9 (0, 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9). З вказаних 6 цифр можна скласти всього 1000000 різних комбінацій. Таким чином, може існувати 1000000 різних банківських карток, кожна із своїм унікальним 16-значним номером, який починається з комбінації цифр «479072» та закінчується комбінацією цифр «6484». Таким чином, жоден з документів, які надані позивачем на підтвердження перерахування суми кредиту відповідачу, не містить повного номеру банківської картки, на яку був здійснений переказ. Для того, щоб виписка з банківського рахунку була належним доказом виконання рішення суду (перерахування коштів), вона повинна містити реквізити, що однозначно ідентифікують сторони, суму, час операції та її призначення.

Ухвалою суду від 13.05.2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

20.08.2026 року представника позивача Костіна Н. подала до суду додаткові письмові пояснення. Зазначала, що у ході розгляду справи виникла необхідність у наданні додаткових пояснень щодо правомірності набуття позивачем права вимоги до відповідача за Договором № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, а також щодо належності та допустимості Акта зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 року як доказу виконання грошового зобов`язання за вказаним договором.
З умов укладеного Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року вбачається, що сторонами погоджено відстрочення оплати за договором на 1065 календарних днів (тобто, строк його виконання станом на день подання позовної заяви до суду ще не настав), а також, можливість здійснення оплати договору шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, водночас, право вимоги вважається переданим новому кредитору в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді.
Матеріали справи містять належним чином засвідчені копії Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 10.01.2023 року за Договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, Реєстру Боржників до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, який є Додатком №3 до Договору №10- 01/2023, в якому право вимоги до ОСОБА_2 зазначено під порядковими номерами «61090», «4319», «7121», що є належними та достатніми доказами переходу прав вимоги від ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_2 за договором № 2111357753751 від 23.04.2021 року, №2111533414664 від 25.04.2021 року та №2111533419961 від 25.04.2021 року. Крім того, позивачем було долучено копію Акта зарахування зустрічних однорідних вимог від 28 лютого 2023 року, відповідно до п.4 якого: керуючись статтею 601 Цивільного кодексу України, Сторони дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов`язаннями, визначеними у п.1 та п.2 цього Акта, і таким чином з моменту підписання цього акта вважатимуть, зокрема, згідно п.4.1. зобов`язання Сторони 1 (ТОВ «Коллект Центр») перед Стороною 2 (ТОВ «Вердикт Капітал») (п.1) припиняються в повному обсязі в сумі 15 214 406,31 гривень, в тому числі і за Договором №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року, що є належним доказом того, що позивач виконав свої зобов`язання згідно Договору №10- 01/2023 та набув права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі боржників, в тому числі і до ОСОБА_2 за договором № 2111357753751 від 23.04.2021 року, №2111533414664 від 25.04.2021 року та №2111533419961 від 25.04.2021 року.

Представник позивача – адвокат Чебанов О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Представник відповідача – адвокат Албул Т.В., проти задоволення позову заперечувала з підстав зазначених у своїх додаткових поясненнях.
Суд, вислухавши пояснення, представника позивача, представника відповідача,. дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Згідно зі ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ч.ч.1,2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
За положеннями ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.
За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилом ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частин 1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За нормами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 23.04.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_2 укладено Договір про надання фінансових послуг № 2111357753751. Згідно з умовами вказаного договору товариство надало позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 1200,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Строк дії кредитного договору складає - 1 (один) рік.
Згідно з п.1.4. Договору, проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі:
а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; 
б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а);
в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6);
г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в).
д) тип процентної ставки - фіксована.
Відповідно до п.4.3. договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис.
Відповідно до заяви-анкети, що є додатком №1 до договору, відповідач просив надати йому кредит у розмірі 1200 грн..; орієнтований строк кредиту – 16 днів, строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язувався повернути кредит у розмірі 1200 грн. та сплатити проценти у розмірі 384 грн. 
Відповідач підписав Договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н4 23.04.2021 року.
Відповідно до довідки щодо порядку укладення електронного договору, ідентифікацію та верифікацію ОСОБА_2 проведено за допомогою системи BankID НБУ.
Відповідно до довідки ТОВ ФК «ВЕР ФОР ПЕЙ» від 23.04.2025 року, вбачається що ТОВ ФК «ВЕР ФОР ПЕЙ» відповідно до договору про організацію переказів грошових коштів перерахував грошові кошти у сумі 1200 грн. відповідно до Договору № 2111357753751 на картковий рахунок НОМЕР_2 .
Згідно з розрахунком складеним ТОВ «Служба миттєвого кредитування», заборгованість станом на 30.11.2021 року становить: 8340,44 грн., з яких 1198,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7142,19 грн. - заборгованість по процентам.
Крім того, 25.04.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_2 укладено Договір № 2111533414664.
Згідно п. 1.1. Договору за цим договором товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 5900.00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. 
Відповідно до п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік. 
Згідно п. 1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі – «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: 
а) 2.0 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; 
б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1.64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); 
в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); 
г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту 
процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 
1.4.в). 
д) тип процентної ставки – фіксована.
Відповідно до п. 4.3. договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис.
Згідно із заявою-анкетою, що є додатком №1 до договору, відповідач просив надати йому кредит у розмірі 5900 грн..; орієнтований строк кредиту – 14 днів., строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язувався повернути кредит у розмірі 5900 грн. та сплатити проценти у розмірі 1652 грн. 
Відповідач підписав Договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором R1 25.04.2021 року.
Відповідно до довідки щодо порядку укладення електронного договору, ідентифікацію та верифікацію ОСОБА_2 проведено за допомогою системи BankID НБУ.
Згідно з довідкою ТОВ ФК «ВЕР ФОР ПЕЙ» від 23.04.2025 року, ТОВ ФК «ВЕР ФОР ПЕЙ» відповідно до договору про організацію переказів грошових коштів перерахував грошові кошти у сумі 5900 грн. відповідно до Договору № 2111533414664 на картковий рахунок НОМЕР_2 .
Згідно з розрахунком складеним ТОВ «Служба миттєвого кредитування», заборгованість станом на 30.11.2021 року становить: 41064 грн., з яких 5900 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 35164 грн. - заборгованість по процентам.
Окрім того, 25.04.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_2 укладено Договір № 2111533419961.
Згідно п. 1.1. Договору за цим договором товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 4900.00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. 
Відповідно до п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік. 
Згідно п. 1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі – «процентна ставка»), протягом фактичного 
строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: 
а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; 
б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1.64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); 
в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); 
г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). 
д) тип процентної ставки – фіксована.
Відповідно до п. 4.3. договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис.
Відповідно до заяви-анкети, що є додатком №1 до договору, відповідач просив надати йому кредит у розмірі 4900 грн..; орієнтований строк кредиту – 14 днів., строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язувався повернути кредит у розмірі 4900 грн. та сплатити проценти у розмірі 1372 грн. 
Відповідач підписав Договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором D4 25.04.2021 року.
Згідно з довідкою щодо порядку укладення електронного договору, ідентифікацію та верифікацію ОСОБА_2 проведено за допомогою системи BankID НБУ.
Відповідно до довідки ТОВ ФК «ВЕР ФОР ПЕЙ» від 23.04.2025 року, вбачається що ТОВ ФК «ВЕР ФОР ПЕЙ» відповідно до договору про організацію переказів грошових коштів перерахував грошові кошти у сумі 4900 грн. відповідно до Договору №2111533419961 на картковий рахунок НОМЕР_2 .
Згідно з розрахунком складеним ТОВ «Служба миттєвого кредитування», станом на 30.11.2021 року становить: 34104 грн., з яких 4900 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 29204 грн. - заборгованість по процентами
Таким чином, сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов за кредитними договорами, які оформлені сторонами в електронній формі з використанням одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Належних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорах електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано.
Оскільки договори укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт, та ОСОБА_2 підписав їх електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, провадження № 61-1602св20, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, провадження № 61-2303св21, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, провадження № 61-16059св21, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20, провадження № 61-2902св21.
Згідно з відповіддю АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) емітовано картку № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) та згідно з наданою випискою за договором №б/н за період з 23.04.2021-25.05.2021 року, на картку відповідача 23.04.2021 року зараховано платіж на суму 1200 грн., 25.04.2021 року - 5900 грн., 25.04.2021 року - 4900 грн.
Таким чином, матеріалами справи підтверджено надання позичальнику кредитних коштів на виконання договорів.
Натомість посилання відповідача на відсутність у матеріалах справи первинних бухгалтерських документів, а отже і не доведення зі сторони позивача факту отримання грошових коштів, а також незгоди із наявним розрахунком заборгованості є безпідставними та такими що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема випискою з карткового рахунку ОСОБА_2 наданою АТ КБ «ПриватБанк».
Крім того, доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок, зазначений в заяві-анкеті, відповідачем та його представником суду не надано.
В подальшому, 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування»відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, зокрема за кредитними договорами №2111357753751 від 23.04.2021 року, №2111533414664 від 25.04.2021 року та №2111533419961 від 25.04.2021 року.
Відповідно до витягів з Додатку №3 до договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло грошової вимоги до відповідача: 
за кредитним договором №2111357753751 в сумі 8340,44 грн., з яких: 1198,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7142,19 грн. - заборгованість по процентам.
за кредитним договором №2111533414664 в сумі 41064 грн., з яких: 5900 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 35164 грн. - заборгованість по процентам.
за кредитним договором №2111533419961 в сумі 34104 грн., з яких: 4900 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 29204 грн. заборгованість по процентам.
10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитними договорами №2111357753751 від 23.04.2021 року, №2111533414664 від 25.04.2021 року та №2111533419961 від 25.04.2021 року.
Відповідно до реєстру боржників, що є додатком до Договору факторингу, ТОВ «Коллект центр» набуло грошової вимоги до відповідача: 
за кредитним договором №2111357753751 від 23.04.2021 року в сумі 21483,73 грн., з яких: 1198,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 20285,41 грн. - заборгованість по процентам;
за кредитним договором №2111533414664 від 25.04.2021 року в сумі 106680,85 грн., з яких: 5900 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 100780,85 грн. - заборгованість по процентам;
за кредитним договором №2111533419961 від 25.04.2021 року в сумі 88599,35 грн. з яких: 4900 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 83699,35 грн. - заборгованість по процентам.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження факту набуття права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», а в подальшому ТОВ «Коллект Центр» до відповідача за кредитними договорами позивач надав копії відповідних документів договорів факторингу, про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, реєстри прав вимоги та боржників, акт прийому-передавання Реєстру Боржників за Договором Факторингу №1-12 від 01.12.2021 року, акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором №10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 року, копію платіжного доручення щодо перерахування оплати за договором факторингу від 01.12.2021 року, акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 року укладений між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр».
За такого, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача кредитними договорами №2111357753751 від 23.04.2021 року, №2111533414664 від 25.04.2021 року та №2111533419961 від 25.04.2021 року.
Таким чином, твердження представника відповідача щодо недоведеності переходу права вимоги кредитора за кредитними договорами до ТОВ «Вердикт Капітал» та в подальшому до ТОВ «Коллект Центр» є безпідставними.

Між тим, відповідно до умов договору факторингу № 1-12, укладеного 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт капітал», клієнтом, яким є первісний кредитор, передано факторові право грошової вимоги до боржника щодо погашення заборгованості, строк платежу за якою настав (наявна вимога). При цьому, вимога на майбутнє за цим договором факторингу не передавалася.
Пунктом 2.3 цього договору факторингу зазначено, що з дати відступлення прав вимоги фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані клієнтом) за договорами фінансових послуг за мови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення Боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у Боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов Договорів фінансових послуг.
Тобто за цим договором фактор одержує право вимагати від боржника належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами фінансових послуг, право вимоги за яким передається.
Отже, за умовами договору факторингу № 1-12, укладеного 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт капітал», від первісного кредитора фактору передано право вимоги до боржника ОСОБА_2 , строк виконання, якої настав, без передачі фактору права майбутньої вимоги.
Проте позивачем, як правонаступником кредитора, заявлено не про стягнення сум боргу, платіж за якими настав станом на 01.12.2021 року, тобто на момент укладення договору факторингу, за яким первісним кредитором передано виключно право наявної вимоги, а не майбутньої вимоги, а ще і додатково нарахованих фактором процентів за період з 01.12.2021 року, як дня передачі грошової вимоги, платіж за якою настав, та відповідно до кожного окремого договору до 22.04.2022 року або 24.04.2022 року у відповідності до пункту 2.3 договору факторингу, що прямо суперечить предмету договору факторингу, визначеного у пункті 1 договору.
З наданих позивачем розрахунків, які здійснені первісним кредитором ТОВ «Служба миттєвого кредитування», на момент передачі права вимоги, строк платежу, який настав, у відповідача за умовами договорів про надання фінансових послуг утворилася заборгованість у загальному розмірі 83508,44 грн.: 
за кредитним договором №2111357753751 в сумі 8340,44 грн., з яких: 1198,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7142,19 грн. - заборгованість по процентам;
за кредитним договором №2111533414664 в сумі 41064 грн., з яких: 5900 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 35164 грн. - заборгованість по процентам;
за кредитним договором №2111533419961 в сумі 34104 грн., з яких: 4900 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 29204 грн. - заборгованість по процентам.
Зазначені розрахунки, які здійснені первісним кредитором, відповідають, як умовам укладених договорів, так і умовам укладеного в наступному договору факторингу, а саме в частині передачі вимоги про погашення боргу, строк платежу за якою настав (наявної, а не майбутньої вимоги).
Тому, враховуючи зміст предмету договору факторингу, суд вважає, що у позичальника мали місце законні очікування того, що з передачею первісним кредитором фактору грошової вимоги, строк виконання якої настав, підстав для додаткового нарахування процентів після цієї дати не відбуватиметься, оскільки наведені обставини надавали право новому кредитору лише на нарахування процентів виключно в порядку, передбаченому положеннями статті 625 ЦК України.
За таких обставин пред`явлені вимоги про стягнення кредитної заборгованості підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі, визначеному первісним кредитором станом на 30.11.2021 року, у загальному розмірі 83508,44 грн.

Доводи представника відповідача про те, що відповідач є військовослужбовцем та учасником бойових дій, а тому звільнений від сплати відсотків за користування кредитом на підставі ч. 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд відхиляє, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження вищевказаних доводів представником відповідача д осуду подано копію посвідчення учасника бойових дій, виданого 26.06.2015 року, а також копію військового квитка, з якого вбачається, що з 05.05.2022 року ОСОБА_2 проходить військову службу.
Водночас, як встановлено вище судом, з відповідача підлягають стягненню відсотки, нараховані за період з 23.04.2021 року 30.11.2021 року.
Відповідно до частини 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Разом з тим, з наданими відповідачем доказами не підтверджено факту саме безпосередньої участі ОСОБА_2 у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебування безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Лише безпосередня участь ОСОБА_2 у бойових діях, спрямованих на захист Батьківщини, під час дії в державі особливого періоду дала б підстави для висновку, що на спірні правовідносини поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Аналогічний за змістом правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 306/1157/15-ц (провадження № 61-2525св18), від 30 травня 2018 року у справі № 521/12726/16-ц (провадження № 61-16144св18), від 10 січня 2019 року у справі № 327/353/16-ц (провадження № 61-25229св18) та від 04 вересня 2019 року у справі № 554/10264/17 (провадження № 61-42778св18)».
Разом з тим суд зазначає, що перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», і для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18), від 04.09.2024 року у справі № 426/4264/19 (провадження № 61-7310св24).
Отже подані представником відповідача документи не підтверджують його право на звільнення від сплати відсотків за користування кредитом за період з 23.04.2021 року 30.11.2021 року.

Щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності суд доходить наступного.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 257 ЦК України, визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
За положеннями частини першої статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.
Згідно статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. 
Як встановлено з матеріалів справи, ТОВ «Коллект центр» звернулося до суду з позовом 26.08.2025 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Законом України від 30.03.2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 відмінено з 24-00 год. 30.06.2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Отже, позовна давність до вимог про стягнення заборгованості, що існували в межах трирічного строку до дня набрання чинності згаданим Законом № 540-1X - 02.04.2020, тобто зі строком виконання з 02.04.2017 року, вважається такою, що не спливла.
Відповідно до п. 19 перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом був зупинений на строк дії такого стану.
Перебіг строків позовної давності було відновлено, а саме виключено пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до Закону України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» № 4434-ІХ від 14.05.2025.
Закон набрав чинності 04.09.2025 року, а отже саме з цієї дати перебіг позовної давності поновлено.
З огляду на викладене доводи представника відповідача про сплив позовної давності є безпідставними, оскільки трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі ТОВ «Коллект центр» не пропущено.

Щодо заявленої вимоги про відшкодування понесених судових витрат, суд зазначає наступне.
Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Верховного Суду від 04 червня 2021року по справі №380/887/20).
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 25000 грн. та 2422,40 грн. сплаченого судового збору за поданням даного позову.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав суду договір №01-07/2024 про надання правничої допомоги від 01.07.2024 року, укладений між ТОВ «Коллект центр» та АО «Лігал Ассістанс»; Заявку на надання юридичної допомоги №844 від 01.07.2025 року, Витяг з акту №12 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025 року, відповідно до якого надано правову допомогу у виді усної консультації з вивченням документів вартістю 4000 грн., складання позовної заяви вартістю 15000 грн. та підготовки пропозицій у сумі 6000 грн.
Суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.
Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для спору, суд доходить висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25 000 грн. не є розумним та співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Спір у цій справі не належить до категорій справ значної складності, обсяг матеріалів справи не є значним, фактично сформована судова практика за спорами такої категорії, а тому дана категорія справ не становить надмірної складності, значних витрат часу та не вимагає великого обсягу аналітичної й технічної роботи, тобто не займає багато часу на виготовлення документів та збору додатків до них.
Таким чином, а також з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6000 грн. витрат за надання правничої допомоги. 
На підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1366,73 грн. (83508,44 / 148010,05 *2422,40).
Керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість у сумі 83508,44грн., з яких:
за кредитним договором №2111357753751 в сумі 8340,44 грн., з яких: 1198,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7142,19 грн. - заборгованість по процентам;
за кредитним договором №2111533414664 в сумі 41064 грн., з яких: 5900 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 35164 грн. - заборгованість по процентам;
за кредитним договором №2111533419961 в сумі 34104 грн., з яких: 4900 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 29204 грн. - заборгованість по процентам.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1366,73 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», місце знаходження вул. Мечнікова, 3, офіс 306, м. Київ, код ЄДРПОУ: 44276926.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Головуючий суддя:       І.О. Притуляк