Справа № 473/1128/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

"30" липня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого - судді Вуїва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Москаленко С.Л., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2026 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому вказувало, що 22 жовтня 2023 року ТОВ «Споживчий центр» уклало з ОСОБА_1 . Кредитний договір №22.10.2023-100001431. 
Відповідно до договору ТОВ «Споживчий центр» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_1  кредит у розмірі 3 500 грн з загальним строком користування коштами протягом 42 днів з дня надання (що складається з окремих періодів кредитування тривалістю 14 календарних днів кожен), а відповідач зобов`язався повернути кредит до 02 грудня 2023 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 2,1 % за кожен день користування кредитом. 
У разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання останній зобов`язався сплачувати на користь кредитодавця неустойку у розмірі 70 грн за кожен день прострочення, а також відповідно до ст. 625 ЦК України сплатити 766,5 % річних за період прострочення.
Проте позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 15 березня 2026 року виникла заборгованість у загальному розмірі 6 587 грн, у тому числі:
-заборгованість за кредитом – 3 500 грн;
-заборгованість за процентами – 3 087 грн. 
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі.
В судове засідання представниця позивача Горна В.І. не з`явилася, проте у позові просила про розгляд справи без її участі. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представниця позивача у позові не заперечувала проти такого порядку вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в межах позовних вимог та на підставі поданих доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема, суд встановив, що 22 жовтня 2023 року ТОВ «Споживчий центр» уклало з ОСОБА_1 . Кредитний договір №22.10.2023-100001431. 
Відповідно до договору ТОВ «Споживчий центр» зобов`язалося надати ОСОБА_1  кредит у розмірі 3 500 грн з загальним строком користування коштами протягом 42 днів з дня надання (що складається з окремих періодів кредитування тривалістю 14 календарних днів кожен), а відповідач зобов`язався повернути кредит до 02 грудня 2023 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 2,1 % за кожен день користування кредитом. 
У разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання останній зобов`язався сплачувати на користь кредитодавця неустойку у розмірі 70 грн за кожен день прострочення, а також відповідно до ст. 625 ЦК України сплатити 766,5 % річних за період прострочення.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (в редакції на час укладення правочину) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір в електронній формі, узгодили у ньому усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальник підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Таким чином,  ОСОБА_1 набув статусу, прав та обов`язків позичальника у кредитних правовідносинах з ТОВ «Споживчий Центр».
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. 
З копії квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 22 жовтня 2023 року (а.с. 26) вбачається, що ТОВ «Споживчий центр» повністю виконало взяті на себе зобов`язання перед позичальником шляхом перерахування кредиту у розмірі 3 500 грн на зазначену у кредитному договорі банківську картку позичальника.
У той же час, позичальник взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 15 березня 2026 року йому нараховано заборгованість у загальному розмірі 6 587 грн, у тому числі:
-заборгованість за кредитом – 3 500 грн;
-заборгованість за процентами (за період з 22 жовтня 2023 року до 02 грудня 2023 року) – 3 087 грн. 
Перевіривши вказаний розрахунок, суд встановив наступне.
Суд погоджується із заборгованістю за кредитом (тілом кредиту). 
Також суд констатує, що проценти дійсно нараховувалися позивачем відповідно до умов кредитного договору (в тому числі за узгодженим сторонами розміром процентної ставки та в межах узгодженого строку кредитування). 
Тому вказана заборгованість підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий Центр».
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 2 662,40 грн судового збору.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити повністю. 

Стягнути з  ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А; код ЄДРПОУ 37356833) заборгованість за Кредитним договором №22.10.2023-100001431 від 22 жовтня 2023 року, що утворилася станом на 15 березня 2026 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень; заборгованість за процентами за користування кредитом (за період з 22 жовтня 2023 року до 02 грудня 2023 року) у розмірі 3 087 (три тисячі вісімдесят сім) гривень, а всього в загальному розмірі 6 587 (шість тисяч п`ятсот вісімдесят сім) гривень, а також в повернення 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. 

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. 

Суддя:  О.В. Вуїв