Справа № 291/418/26
Провадження №2/291/468/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року   селище Ружин

Ружинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Федорчук І.В.,
за участю секретаря Герасимчук Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :
Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить стягнути з відповідача на користь АТ "ТАСКОМБАНК" заборгованість за кредитним договором №4287215-013 від 04.10.2024 в розмірі 59896,97 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.10.2024 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №4287215-013, за умовами якого позичальнику було надано кредит у розмірі 32070,00 грн, строком користування 24 місяці, зі сплатою відсотків в розмірі 0,01 % річних від суми боргу за договором та 6,9 % щомісячних від суми кредиту.
Умови вищевказаного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті.
Як наслідок, станом на 15.04.2026 року, заборгованість позичальника за кредитним договором №4287215-013 від 04.10.2024 становить 59896,97 грн., з яких: 26702,31 грн заборгованість по тілу кредиту (у тому числі прострочена); 2,21 грн заборгованість по відсоткам; 33192,45 грн заборгованість по комісії.
Таким чином, позичальником було грубо порушено умови кредитного договору №4287215-013 від 04.10.2024, в зв`язку з чим позивач АТ «ТАСКОМБАНК» звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 28.04.2026 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались.
Відповідно до ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у ційглаві.
Відзив на позов відповідачем у визначений термін, не надано.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Станом на дату розгляду справи, на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися.
Ураховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини.
Встановлено, що 04.10.2024 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4287215-013 (а.с.8-11).
04.10.2025 відповідачем підписано Паспорт кредиту від АТ «Таскомбанк» №4287215-013 (а.с.13).
Згідно п. 3 вказаного Паспорту кредиту, основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника: тип кредиту - кредит; сума/ліміт кредиту –32070,0 грн; строк, на який надається кредит 24 тижні; спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом.
У п. 5 вказаного Паспорту кредиту визначено порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів), відповідно до якого відповідач зобов`язався щомісячно частинами повертати отримані кредитні грошові кошти та сплачувати проценти за користування цими коштами.
З виписки по особовому рахунку відповідача за кредитним договором №4287215-013 від 04.10.2024 за період з 04.10.2024 року по 15.04.2026 наявна інформація щодо: перенесення на прострочену заборгованість; нарахування відсотків; погашення заборгованості (а.с.16-29).
Відповідно до платіжної інструкції банку № 1400964863 від 04.10.2024 вбачається перерахування коштів в сумі 32 070,00 грн на рахунок ОСОБА_1 , призначення платежу: перерахування коштів зг. Кредитної угоди № 4287215-013 від 04.10.2024 ОСОБА_1 , без ПДВ (а.с.14).
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України, визначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до вказаного Договору відповідачу надано кредит у розмірі 32070,00 грн, що підтверджено документально. Таким чином АТ «Таскомбанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов Договору.
Поряд із вищезазначеним, судом встановлено, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Таскомбанк» не повернуті.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором добровільно не виконує належним чином, так як доказів належного виконання зобов`язань суду не надано, останній, як боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, таким чином у позивача обґрунтовано виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів, процентів за користування кредитом.
Розрахунок суми заборгованості щодо тіла кредиту в сумі 26702,31 грн та процентів в сумі 2,21 грн відповідає умовам кредитного договору №4287215-013 від 04.10.2024, докази зворотнього у суду відсутні.
Щодо нарахування заборгованості за комісією суд зазначає таке.
Із наданої позивачем договору встановлено, що комісія, пов`язана з наданням кредиту становить 33192,45 грн.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19.
Також у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 666/4957/15-ц вказано, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
У кредитному договорі № 71921523 від 26.07.2025 кредитодавцем фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано.
Разом із тим, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід.
Суд зазначає, що послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на споживчі потреби, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 33192,45 грн комісії задоволенню не підлягають.
Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносинам, які виникли з укладеного кредитного договору, дослідивши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, беручи до уваги, що позивачем надано достатні докази виникнення зобов`язання з укладеного кредитного договору та їх неналежного виконання відповідачем, а тому суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення та стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором №4287215-013 від 04.10.2024 у розмірі 26 704,52 грн (за виключенням комісії 33 192,45 грн).
В іншій частині позову щодо стягнення комісії слід відмовити.
Відповідно до приписів п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, який зазначає у резолютивній частині рішення.
Так, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 662 гривні 40 копійок, із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження, у зв`язку із подачею документів в електронній формі (платіжна інструкція № 914 від 22.04.2026).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1187,01 грн. (2662,40 х 26 704,52 /59896,97).
З огляду на наведене, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача встановлену в судовому засіданні суму заборгованості за кредитом в розмірі 26704 грн. 52 коп. та судові витрати по справі в сумі 1187,01 грн.
Керуючись ст. ст. 19, 81, 141, 247, 274 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 1054 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

Позовну заяву Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором, яка складається з 26702,31 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та 2,21 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами у загальному розмірі 26704 (двадцять шість тисяч сімсот чотири) гривні 51 (п`ятдесят одна) копійка.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» судові витрати пов`язані з оплатою судового збору в сумі 1187 (одна тисяча сто вісімдесят сім) гривень 01 (одна) копійка.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Сторони по справі:
позивач – Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», місцезнаходження за адресою: 01032, м. Київ, вул. С.Петлюри, буд.30, ЄДРПОУ 09806443;

відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 08 липня 2026 року.

Суддя    І.В. Федорчук