Справа № 296/14428/25
2/296/325/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

06 серпня 2026 року м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Петровська М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", в інтересах якого діє Кудіна Анастасія Вячеславівна, звернулось до Корольовського районного суду м.Житомира із вказаною позовною заявою, відповідно до змісту якої просить:
- стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" суму заборгованості за кредитним договором №2785067563 від 17 листопада 2020 року в розмірі 14 196,75 грн, з яких: 6 663,22 грн загальна заборгованість по тілу кредиту; 0,90 грн загальна заборгованість по відсоткам; 7 532,63 грн загальна заборгованість по комісії;
- стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 17 листопада 2020 року між Акціонерним товариством "Таскомбанк" та відповідачем по справі ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2785067563, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит та зобов`язався його повернути і сплатити проценти за користування кредитом. Також вказує, що 08 листопада 2023 року між Акціонерним товариством "Таскомбанк"та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу №НІ/11/11-Ф, відповідно до умов якого та згідно з реєстром прав вимоги до якого (додаток №1 до договору факторингу) від 08.11.2023, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №2785067563. 
Оскільки відповідач ОСОБА_1 в повному обсязі не повернув грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, у нього виникла заборгованість, яка становить 14 196,75 грн та складається з наступного: 6 663,22 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 0,90 грн - загальна заборгованість по відсоткам; 7 532,63 грн - загальна заборгованість по комісії.
Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 12 січня 2026 року у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву не подавав. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, направлялись на адресу відповідача за зареєстрованим місцем його проживання, у відповідності до приписів ЦПК України, та були вручені, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Згідно ч.1 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 17 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Центр Фінансових рішень" (далі - Кредитодавець) та ОСОБА_1 (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір №2785067563 шляхом його підписання сторонами договору власноручними підписами.
Положеннями розділу 1 вказаного вище кредитного договору передбачено наступне:
- кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах встановлених договором (п.1.1.);
- кредит надається позичальнику на наступних умовах: тип кредиту - кредит, сума кредиту - 11 440,00 грн, строк на який надається кредит - 12 (п.1.2);
- позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в паспорті кредиту №5067563, який є невід`ємною частиною цього договору (п.1.3);
- підписавши цей договір позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити, за рахунок отриманого кредиту, такі суми грошових коштів за наступними реквізитами: отримувач ПАТ "Таскомбанк", сума - 10 000,00 грн, призначення - переказ на картрахунок № НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 за рахунок кредиту зг.КД №2785067563 від 17.11.2020 без ПДВ; отримувач ПАТ "Страхова компанія" ТАС", сума - 1 140,00 грн, призначення - оплата страхового платежу за договором страхування №2785067563 від 17.11.2020 (п.1.4).
Відповідно до умов розділу 2 договору (інші умови): всі інші умови кредиту викладені в паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ "ФК" ЦФР" редакція від 04.05.2020, які розміщені на сайті ТОВ "ФК" ЦФР" та з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору та до яких позичальник приєднується підписавши цей договір (п.2.1); цей договір, паспорт кредиту №5067563 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ "ФК" ЦФР", редакція від 04.05.2020, складають єдиний кредитний договір (п.2.2).
17 листопада 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Центр Фінансових рішень" та ОСОБА_1 було підписано паспорт кредиту від ТОВ "ФК" ЦФР" №5067563, згідно якого загальні витрати за кредитом мали становити - 4 419,08 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом - 15 559,08 грн, реальна річна процентна ставка - 81,31 % річних, а останній платіж на погашення кредиту мав бути внесений ОСОБА_1 17.11.2021. 
Згідно заяви - анкети на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ "ФК" ЦФР" (ідентифікаційний код: 35725063), ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомився з умовами Внутрішніх правил надання фінансових кредитів ТОВ "ФК" ЦФР" (п.7).
У відповідності до наявного в матеріалах справи повідомлення про відступлення прав вимоги від 17 листопада 2020 року, ОСОБА_1 було повідомлено про те, що права вимоги за кредитним договором №2785067563 від 17.11.2020 укладеним між ним та ТОВ "ФК" ЦФР" будуть відступлені АТ "Таскомбанк" на підставі Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016.
08 листопада 2023 року між Акціонерним товариством "Таскомбанк" (далі - Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - Фактор) було укладено договір факторингу №НІ/11/11-Ф, положеннями розділу 2 якого передбачено наступне: в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі Фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу та інші дані зазначаються в Реєстрі прав вимоги, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною цього договору (п.2.1). Відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних Клієнту за кредитними договорами та їх перехід від Клієнта до Фактора відбувається в момент підписання сторонами акту прийому - передачі Реєстру прав вимог згідно Додатку №2, але не раніше здійснення оплати Фактором згідно п.3.1 цього Договору, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому - передачі реєстру прав вимоги - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною цього договору (п.2.3).
Відповідно до положень п.3.1 розділу 3 договору факторингу, Фактор зобов`язаний в день укладення сторонами цього договору сплатити Клієнту суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі 704 635,73 грн. 
08 листопада 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Європейська агенція з повернення боргів" та Акціонерне товариство "Таскомбанк" підписали акт прийому - передачі реєстру парв вимоги за договором факторингу №НІ/11/11-Ф від 08 листопада 2023 року. 
Платіжною інструкцією №20441 від 08 листопада 2023 року підтверджується факт сплати Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Європейська агенція з повернення боргів" на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк" ціни прав грошової вимоги до договору факторингу №НІ/11/11-Ф від 08 листопада 2023 року в сумі 704 635,73 грн.
Згідно витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу №НІ/11/11-Ф від 08 листопада 2023 року, Акціонерне товариство "Таскомбанк" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Європейська агенція з повернення боргів" право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №2785067563 від 17.11.2020 в загальному розмірі 14 196 ,75 грн, з яких: 6 663,22 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 0,90 грн - загальна заборгованість по відсоткам; 7 532,63 грн - загальна заборговагість по комісії.
Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором №НІ/11/11-Ф від 08 листопада 2023 року, станом на 31.10.2025 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №НІ/11/11-Ф від 08 листопада 2023 року за період з 08.11.2023 по 31.10.2025 становить 14 196,75 грн, з яких: 6 663,22 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 0,90 грн - загальна заборгованість по відсоткам; 7 532,63 грн - загальна заборгованість по комісії.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частинами 1, 2 ст.639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Частиною 1 ст.205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В порядку визначеному ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Положеннями ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним
Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно зі ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження №12-1гс21, пункт 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Відповідно до ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування від відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає
Згідно ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається
Відповідно до ст.1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
За змістом ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).
У ч.2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
У постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст.129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.
Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (ст.ст.12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.
Кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
З матеріалів справи вбачається, що 17 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Центр Фінансових рішень" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2785067563, за умовами якого позичальник отримав грошові кошти в розмірі 11 440,00 грн строком на 12, зі сплатою відсотків, шляхом їх переказу за наступними реквізитами: отримувач ПАТ "Таскомбанк", сума - 10 000,00 грн, призначення - переказ на картрахунок № НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 за рахунок кредиту зг.КД №2785067563 від 17.11.2020 без ПДВ; отримувач ПАТ "Страхова компанія" ТАС", сума - 1 140,00 грн, призначення - оплата страхового платежу за договором страхування №2785067563 від 17.11.2020.
Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц.
При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.
Всупереч вищевказаним положенням позивачем по справі Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Європейська агенція з повернення боргів" до позовної заяви не було додано жодного первинного документу, який би засвідчив, що кредитодавцем на користь відповідача по справі ОСОБА_1 були перераховані грошові кошти за вказаними у кредитному договорі реквізитами.
Крім того, з наявних в матеріалах справи доказів неможливо достеменно встановити строк дії кредитного договору №2785067563 від 17 листопада 2020 року, оскільки в ньому містяться відомості щодо строку "12 ", однак не зазначено яким чином необхідно обраховувати вказаний строк (в місяцях чи в роках).
Також в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Центр Фінансових рішень" до Акціонерного товариства "Таскомбанк", яке передувало укладенню договору факторингу з позивачем по справі, зокрема до позовної заяви не додано належним чином оформленого та підписаного договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, реєстру договору, а також доказів на підтвердження оплати за договором. 
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.
Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №2785067563 від 17 листопада 2020 року, оскільки не підтверджено факт отримання кредитних коштів позичальником, його використання відповідачем (рух коштів по рахунку, на який отримано кредит), а також не підтверджено факт переходу права вимоги від первісного кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Центр Фінансових рішень" до Акціонерного товариства "Таскомбанк"
Отже, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити.
У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 279, 352 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
ухвалив:
У задоволені цивільного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Європейська агенція з повернення боргів" (м.Київ, вул.Симона Петлюри, 30, код ЄДРПОУ 35625014) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 06.08.2026.

Суддя М. В. Петровська