Справа № 674/776/26
Провадження № 2/674/802/26

РІШЕННЯ
іменем України 

20 серпня 2026 року м. Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Барателі Д.Т., з участю секретаря судового засідання Калянової І.Ю., представника позивача - адвоката Худняка В.А., представника відповідача ТОВ "ЕНСЕЛКО АГРО" - Хмелянчишиної Ю.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства "ГВМ-АГРО", Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНСЕЛКО АГРО" про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення орендної плати, пені, штрафних санкцій, інфляційних втрат за прострочення внесення орендної плати (ціна позову 9228,60 грн),
в с т а н о в и в :
15 квітня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить розірвати договір оренди землі б/н від 06 грудня 2017 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6821880600:06:003:0273 площею 2,2002 га, укладений між ним та Приватним підприємством "ГВМ-АГРО", право оренди за яким 30 січня 2026 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНСЕЛКО АГРО", стягнути солідарно з відповідачів 9228,60 грн заборгованості, з яких 8311,36 грн – основна сума орендної плати, 474,32 грн – інфляційні втрати, 199,82 грн – 3 % річних, 243,10 грн – пеня, а також здійснити розподіл судових витрат.
Позовну заяву мотивовано тим, що позивач є власником зазначеної земельної ділянки, яку 06 грудня 2017 року передав в оренду Приватному підприємству "ГВМ-АГРО" строком на 7 років зі сплатою орендної плати 4155,68 грн на рік у строк до 25 грудня поточного року. 30 січня 2026 року за результатами електронного аукціону у зведеному виконавчому провадженні № 76321038 право оренди відчужено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНСЕЛКО АГРО". За 2024 і 2025 роки орендна плата позивачеві не сплачувалася взагалі, що підтверджується відомостями Державного реєстру фізичних осіб – платників податків, у яких за цей період відсутні будь-які нарахування від відповідачів. Систематична несплата орендної плати істотно порушує умови договору, позбавляє позивача того, на що він розраховував при його укладенні, і є підставою для розірвання договору та стягнення заборгованості разом з інфляційними втратами, 3 % річних і пенею.
Рух справи
Ухвалою судді від 16 квітня 2026 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків – подання документа про доплату судового збору в розмірі 1331,20 грн.
Ухвалою судді від 24 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
09 травня 2026 року через підсистему "Електронний суд" надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНСЕЛКО АГРО", поданий його представником Ременяком О.В., 14 травня 2026 року – відповідь на відзив представника позивача – адвоката Худняка В.А., 21 травня 2026 року та 11 червня 2026 року – додаткові пояснення представника позивача.
Приватне підприємство "ГВМ-АГРО" відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подало, про причини неподання суд не повідомило.
Ухвалою суду від 11 червня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні 23 липня 2026 року оголошено перерву у зв`язку з намірами сторін урегулювати спір мирним шляхом. У судовому засіданні 20 серпня 2026 року представники сторін повідомили, що домовленостей не досягнуто і спір мирним шляхом не врегульовано.
У судове засідання 20 серпня 2026 року з`явилися представник позивача – адвокат Худняк В.А. та представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНСЕЛКО АГРО" – Хмелянчишина Ю.Ю. Позивач ОСОБА_1 і представник відповідача Приватного підприємства "ГВМ-АГРО", повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явилися. Учасники справи проти розгляду справи за такої явки не заперечували, і суд ухвалив розглядати справу за відсутності Приватного підприємства "ГВМ-АГРО".
Перед початком розгляду справи по суті представник позивача подав заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНСЕЛКО АГРО" – клопотання про зменшення розміру цих витрат; обидва документи долучено до матеріалів справи.
Позиції учасників справи
Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНСЕЛКО АГРО" у відзиві на позовну заяву проти позову заперечувало та просило відмовити у його задоволенні щодо цього відповідача в повному обсязі, зазначаючи, що право оренди земельної ділянки воно придбало 30 січня 2026 року на електронному аукціоні у зведеному виконавчому провадженні № 76321038, а строк внесення орендної плати за договором настає до 25 грудня поточного року, тому станом на день набуття права оренди обов`язок сплатити орендну плату для нього не настав і жодного порушення договору воно не допустило, при цьому ані договір купівлі-продажу права оренди, ані будь-який інший документ не містять відомостей про наявність заборгованості попереднього орендаря, а за п. 1.2 цього договору від покупця не приховано обставин, які мають істотне значення, тому товариство як добросовісний набувач не знало і не могло знати про заборгованість.
Крім того, відповідач зауважив, що відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України відповідальність за порушення зобов`язання є індивідуальною, а договір купівлі-продажу права оренди не передбачає переходу обов`язків Приватного підприємства "ГВМ-АГРО" щодо його минулих порушень, водночас за ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути розірвано лише у разі істотного порушення його другою стороною, тоді як станом на час порушення товариство взагалі не було учасником спірних правовідносин, а належним способом захисту у таких відносинах є примусове виконання зобов`язання в натурі шляхом стягнення заборгованості з безпосереднього порушника, оскільки розірвання договору з новим орендарем відновлення порушеного права позивача не забезпечить.
На обґрунтування своєї позиції відповідач-2 послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17, постанови Верховного Суду від 21 серпня 2024 року у справі № 316/1563/20 та від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23.
У судовому засіданні представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНСЕЛКО АГРО" Хмелянчишина Ю.Ю. заперечення підтримала та пояснила, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати, тоді як товариство станом на день розгляду справи жодного зобов`язання за договором не порушило; сталої практики Верховного Суду в подібних правовідносинах немає, а рішення місцевого суду, на яке посилається позивач, переглядається в апеляційному порядку і законної сили не набрало. Пояснила також, що стан розрахунків попереднього орендаря з орендодавцем при набутті права оренди на аукціоні не аналізувався, а довідки приватного виконавця про відсутність заборгованості товариство не отримувало. Просила відмовити в позові повністю.
Представник позивача – адвокат Худняк В.А. у відповіді на відзив та додаткових поясненнях доводи відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНСЕЛКО АГРО" вважав такими, що не спростовують позову, зазначивши, що право оренди є триваючим речовим правом, яке зі зміною орендаря не припиняється; новий орендар вступає у вже існуюче орендне правовідношення в тому стані, в якому воно існувало на момент переходу права оренди, разом з наслідками попереднього істотного порушення договору; за п. 3.1 договору купівлі-продажу до покупця переходять саме права та обов`язки орендаря, що свідчить про повне правонаступництво; предметом спору є не вина відповідача-2 у виникненні заборгованості, а наявність підстав для розірвання договору; закон не ставить можливість розірвання договору в залежність від неможливості стягнення заборгованості. Представник позивача послався на постанови Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 і від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц, а також на рішення місцевих судів в інших справах з подібними правовідносинами, і просив позов задовольнити повністю.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що урегулювати спір мирним шляхом не вдалося, домовленостей сторони не досягли. Зазначив також, що за умовами договору про надання правової допомоги оплата послуг адвоката здійснюється протягом 90 днів після ухвалення рішення суду, а тому на день розгляду справи ці кошти ще не сплачені.
Обставини, встановлені судом
Позивач є власником земельної ділянки площею 2,2002 га з кадастровим номером 6821880600:06:003:0273, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Великожванчицької сільської ради Кам`янець-Подільського (колишнього Дунаєвецького) району Хмельницької області. Право власності зареєстроване 06 грудня 2017 року, запис про право власності № 23825196, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 106812321 від 08 грудня 2017 року.
06 грудня 2017 року між позивачем як орендодавцем та Приватним підприємством "ГВМ-АГРО" як орендарем укладено договір оренди землі б/н щодо цієї земельної ділянки. За умовами договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 41556,78 грн (п. 2.4), орендна плата – 4155,68 грн на рік, що складає 10 % нормативної грошової оцінки (п. 4.1), і вноситься орендарем один раз на рік до 25 грудня поточного року (п. 4.4), а в разі невнесення орендної плати у визначені договором строки справляється пеня в розмірі 0,01 % несплаченої суми за кожний день прострочення (п. 4.6). Договір укладено строком на 7 років, перебіг строку оренди розпочинається з дати державної реєстрації права оренди (п. 3.1). Право оренди зареєстроване 06 грудня 2017 року, запис про інше речове право № 23825497.
30 січня 2026 року за результатами електронних аукціонів з реалізації майнових прав боржника у зведеному виконавчому провадженні № 76321038 приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Джубаба Д.О. та Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНСЕЛКО АГРО" уклали договір купівлі-продажу права оренди земельних ділянок, за яким до останнього перейшло, зокрема, право оренди спірної земельної ділянки. Пунктом 3.1 цього договору передбачено, що перехід до покупця прав та обов`язків орендаря за відповідним договором оренди земельної ділянки відбувається після підписання договору та державної реєстрації прав оренди за покупцем. Запис про зміну орендаря внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 30 січня 2026 року, що підтверджується інформаційною довідкою № 466285140 від 02 березня 2026 року, у якій орендарем зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНСЕЛКО АГРО".
Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків № 2222-26-01440 від 23 лютого 2026 року за період з січня 2021 року по грудень 2025 року позивачеві нараховано дохід від Приватного підприємства "ГВМ-АГРО" у листопаді 2021 року в сумі 4175,05 грн (виплачено 4175,05 грн), у грудні 2022 року – 4175,05 грн (виплачено 4175,05 грн) та у грудні 2023 року – 4175,05 грн (виплачено 0,00 грн). За період з січня 2024 року по грудень 2025 року нарахування та виплати доходу позивачеві від будь-яких податкових агентів відсутні.
Позивач у позовній заяві визнав, що кошти, отримані ним у листопаді 2021 року, грудні 2022 року та грудні 2023 року, були нараховані як орендна плата одночасно за дві земельні ділянки – з кадастровими номерами 6821880600:06:003:0273 та 6821880600:06:003:0335, які перебувають у його власності.
Доказів сплати орендної плати за спірною земельною ділянкою за 2024 і 2025 роки матеріали справи не містять; жоден з відповідачів таких доказів суду не надав.
Мотиви суду та норми права, які він застосував
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. За ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі; розмір, умови і строки її внесення встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Абзацом п`ятим ч. 1 ст. 24 цього Закону орендодавцеві надано право на своєчасне отримання орендної плати.
Судом установлено, що орендну плату за 2024 і 2025 роки в розмірі 4155,68 грн за кожен рік орендодавцеві не сплачено. Тягар доведення належного виконання грошового зобов`язання покладається на боржника, проте жодних доказів сплати відповідачі не надали.
Обов`язок сплатити орендну плату за 2024 і 2025 роки виник до 25 грудня 2024 року та до 25 грудня 2025 року відповідно, тобто в періоди, коли орендарем за договором було Приватне підприємство "ГВМ-АГРО". Саме цей відповідач є боржником за вказаним грошовим зобов`язанням, а тому заборгованість у розмірі 8311,36 грн підлягає стягненню з нього.
Вимога про солідарне стягнення заборгованості також з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНСЕЛКО АГРО" задоволенню не підлягає. За ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Зобов`язання зі сплати орендної плати є грошовим і подільним, законом солідарність боржників для таких відносин не встановлена, а договір оренди землі її не передбачає. Навпаки, за ст. 540 ЦК України, якщо у зобов`язанні беруть участь кілька боржників, кожний з них повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Пункт 3.1 договору купівлі-продажу права оренди від 30 січня 2026 року, на який посилається позивач, визначає момент переходу до покупця прав та обов`язків орендаря – після підписання договору та державної реєстрації права оренди за покупцем, тобто стосується прав і обов`язків на майбутнє, а не переведення вже простроченого грошового боргу. Переведення боргу на нового боржника здійснюється лише за згодою кредитора (ст. 520 ЦК України), якої позивач не надавав; до того ж переведення боргу виводило б первісного боржника із зобов`язання, що виключало б і саму солідарність, на якій наполягає позивач. Крім того, у відповіді на відзив позивач прямо зазначив, що не стверджує про виникнення заборгованості з вини Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНСЕЛКО АГРО". Посилання представника позивача на рішення місцевих судів в інших справах суд відхиляє, оскільки такі рішення не є джерелом права і не мають преюдиційного значення для цієї справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Пенею згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення; її розмір сторони встановили в п. 4.6 договору оренди.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд визнає його правильним. Інфляційні втрати за час прострочення становлять 474,32 грн, 3 % річних – 199,82 грн, пеня за 475 днів прострочення сплати орендної плати за 2024 рік та 110 днів прострочення сплати орендної плати за 2025 рік – 243,10 грн. Про застосування позовної давності жоден з відповідачів не заявляв, тому підстав для її застосування за власною ініціативою суд не має (ч. 3 ст. 267 ЦК України). Загалом з Приватного підприємства "ГВМ-АГРО" підлягає стягненню 9228,60 грн.
Щодо вимоги про розірвання договору оренди землі суд виходить з такого.
Пунктом "д" ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України систематичну несплату орендної плати визначено підставою припинення права користування земельною ділянкою. За ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною; істотним є таке порушення, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що при вирішенні питання про розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати підлягають застосуванню і положення ч. 2 ст. 651 ЦК України. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 зазначила, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати, тобто два і більше випадки, причому як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, зокрема сплата орендної плати не в повному обсязі. Аналогічний висновок міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц.
У цій справі орендну плату не сплачено за два роки поспіль – 2024 і 2025, а за 2023 рік нарахований позивачеві дохід від Приватного підприємства "ГВМ-АГРО" згідно з відомостями Державного реєстру фізичних осіб – платників податків не виплачено. Отже, несплата орендної плати має систематичний характер, а позивач як власник землі протягом тривалого часу позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору, – доходу від передачі земельної ділянки у платне користування. Таке порушення є істотним.
Разом з тим за ч. 2 ст. 651 ЦК України розірвання договору є наслідком істотного порушення договору другою стороною, тобто особою, яка є стороною договірних відносин на час вирішення спору. З 30 січня 2026 року право оренди спірної земельної ділянки зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНСЕЛКО АГРО", і саме воно є орендарем за договором оренди землі б/н від 06 грудня 2017 року. Отже, задоволення вимоги про розірвання цього договору позбавило б права оренди саме цього відповідача.
Орендна плата за п. 4.4 договору вноситься один раз на рік до 25 грудня поточного року. Обидва прострочені платежі мали бути внесені до 25 грудня 2024 року та до 25 грудня 2025 року, тобто до набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНСЕЛКО АГРО" права оренди 30 січня 2026 року, а строк внесення орендної плати за 2026 рік на день ухвалення рішення ще не настав. Таким чином, чинний орендар жодного порушення умов договору оренди землі не допустив, а тому підстави для розірвання договору, передбаченої п. "д" ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України та ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі", щодо нього немає.
Відповідно до ст. 614 ЦК України відповідальність за порушення зобов`язання має індивідуальний характер. Розірвання договору оренди землі з чинним орендарем за порушення, допущені попереднім орендарем, покладало б на відповідача-2 негативні наслідки чужої поведінки та позбавляло б його майнового права, набутого за плату на електронному аукціоні, що не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) і вимозі пропорційності втручання у мирне володіння майном (ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Пунктом 3.1 договору купівлі-продажу права оренди від 30 січня 2026 року визначено, що права та обов`язки орендаря переходять до покупця після підписання цього договору та державної реєстрації права оренди за ним, тобто цей пункт стосується прав і обов`язків на майбутнє. Наслідків порушень, допущених попереднім орендарем до переходу права оренди, він до відповідача-2 не переносить.
Не підлягає задоволенню вимога про розірвання договору оренди землі і щодо Приватного підприємства "ГВМ-АГРО": з 30 січня 2026 року воно орендарем за цим договором не є, а отже, розірвання договору його прав та обов`язків уже не стосується. Договір оренди землі становить єдине правовідношення, і розірвати його щодо особи, яка вибула зі складу сторін, неможливо.
Відмова в розірванні договору прав позивача без захисту не залишає: заборгованість, що виникла внаслідок порушення попереднього орендаря, стягується цим рішенням з Приватного підприємства "ГВМ-АГРО", а в разі несплати орендної плати чинним орендарем позивач не позбавлений права заявити вимогу про розірвання договору з підстав його власних порушень.
За таких обставин позов підлягає задоволенню частково: заборгованість зі сплати орендної плати належить стягнути з Приватного підприємства "ГВМ-АГРО", а у вимогах про розірвання договору оренди землі та про солідарне стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНСЕЛКО АГРО" – відмовити.
Розподіл судових витрат
Позивач сплатив судовий збір у загальному розмірі 2662,40 грн – 1331,20 грн за вимогою немайнового характеру про розірвання договору оренди землі та 1331,20 грн за вимогою майнового характеру.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки вимогу майнового характеру задоволено повністю, сплачений за нею судовий збір у розмірі 1331,20 грн підлягає стягненню з Приватного підприємства "ГВМ-АГРО" на користь позивача. Судовий збір, сплачений за вимогою немайнового характеру, у задоволенні якої відмовлено, залишається за позивачем.
Представник позивача заявив до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн, на підтвердження яких надав договір про надання правової допомоги № 31/26 від 24 березня 2026 року, розрахунок витрат на правничу допомогу від 22 липня 2026 року, акт приймання-передавання робіт (послуг) від 22 липня 2026 року та рахунок-фактуру № 22/07/2026 від 22 липня 2026 року. За п. 4.1 договору вартість роботи адвоката становить 2000 грн за годину, а фактичний розрахунок проводиться не пізніше 90 календарних днів з моменту ухвалення рішення судом відповідної інстанції.
Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНСЕЛКО АГРО" подав клопотання про зменшення розміру цих витрат до 10 000 грн, посилаючись на дублювання окремих позицій розрахунку, невідповідність заявленого часу фактичній тривалості судових засідань, відсутність доказів фактичної оплати та неспівмірність витрат із ціною позову.
За п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється за умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, сплаченої або такої, що підлягає сплаті відповідною стороною, а за ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Отже, закон не пов`язує відшкодування витрат на правничу допомогу з їх попередньою оплатою, а тому доводи відповідача-2 про відсутність доказів фактичної оплати суд відхиляє; надані договір, розрахунок, акт і рахунок-фактура стосуються саме цієї справи, що підтверджується змістом описаних у них робіт.
Разом з тим за ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на їх виконання, обсягом наданих послуг, а також ціною позову та значенням справи для сторони. За ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи та чи є їх розмір обґрунтованим і пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову і значення справи для сторін. Наведена норма зобов`язує суд перевірити обґрунтованість і пропорційність витрат при вирішенні питання про їх розподіл незалежно від наявності відповідного клопотання сторони, з якої такі витрати стягуються, а доводи клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНСЕЛКО АГРО", на яке за наслідками розгляду справи судові витрати не покладаються, суд оцінює в межах цих норм.
Оцінюючи заявлений розмір витрат, суд ураховує, що ціна позову становить 9228,60 грн, тоді як витрати на правничу допомогу (25 000 грн) майже втричі її перевищують. Справа не належить до складних: обсяг доказів незначний, експертиз не призначалося, свідків не допитувалося. Позиції розрахунку про надання первинної консультації, аналіз правової ситуації з вивченням судової практики та вивчення наданих документів за змістом охоплюються єдиним процесом формування правової позиції й підготовки позовної заяви, а тому в заявленому обсязі дублюють одна одну. Позиція розрахунку про вивчення документів містить і внутрішню суперечність: зазначено 7 год 30 хв роботи, тоді як її вартість визначено в 3000 грн, що за погодженою сторонами ставкою відповідає 1 год 30 хв. 
Крім того, позов задоволено частково: вимогу майнового характеру – повністю, а у вимозі про розірвання договору оренди землі, яка за поясненнями сторін була для позивача основною, відмовлено. За п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що обґрунтованим, співмірним і пропорційним предмету спору є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн, які підлягають стягненню з Приватного підприємства "ГВМ-АГРО" на користь позивача; у решті заявлених витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.
Керуючись ст. 12, 13, 76–82, 89, 137, 141, 258, 259, 263–265, 268, 273, 293, 354 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства "ГВМ-АГРО", Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНСЕЛКО АГРО" про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення орендної плати, пені, штрафних санкцій, інфляційних втрат за прострочення внесення орендної плати задовольнити частково.
Стягнути з Приватного підприємства "ГВМ-АГРО" на користь ОСОБА_1 9228,60 грн заборгованості, з яких:
- 8311,36 грн – орендна плата за 2024 і 2025 роки;
- 474,32 грн – інфляційні втрати;
- 199,82 грн – 3 % річних;
- 243,10 грн – пеня.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Приватного підприємства "ГВМ-АГРО" на користь ОСОБА_1 1331,20 грн судового збору.
Стягнути з Приватного підприємства "ГВМ-АГРО" на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 21 серпня 2026 року.

Відомості про учасників справи:
позивач – ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
відповідач 1 – Приватне підприємство "ГВМ-АГРО", місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 62, с. Іванівка Хмельницького району Хмельницької області, код ЄДРПОУ 38171525;
відповідач 2 – Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНСЕЛКО АГРО", місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 13/1, с. Сахнівці Хмельницького району Хмельницької області, код ЄДРПОУ 37083810.

Суддя      Давид БАРАТЕЛІ