ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2026 року 
м. Київ

cправа № 914/1808/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Дроботової Т. Б. - головуючого, Багай Н. О., Чумака Ю. Я., 
секретар судового засідання - Денисюк І. Г.,
представники учасників справи:
позивача - Юхименко М. П., 
відповідача - Гудименко О. М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Алмет"
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 18.05.2026 (судді: Якімець Г. Г. - головуючий, Бойко С. М., Бонк Т. Б.) та рішення Господарського суду Львівської області від 19.12.2025 (суддя Горецька З. В.) у справі 
за позовом Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алмет"
про стягнення 1 546 608,00 грн основної заборгованості та 309 321,60 грн штрафу,
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень
1.1. У липні 2024 року Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" (далі - АТ "Запорізький завод феросплавів"/Завод) звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алмет" (далі - ТОВ "Алмет") про стягнення 1 546 608,00 грн основної заборгованості як суми попередньої оплати та 309 321,60 грн штрафу, нарахованого за поставку неякісного товару.
Позовні вимоги з посиланням на положення, зокрема, статей 526, 675, 678, 712 Цивільного кодексу України обґрунтовані тим, що позивачем після отримання обумовленого умовами укладеного між сторонами товару було виявлено його недоліки, що було підтверджено висновком Запорізької торгово-промислової палати від 13.12.2023 № 0-1990. У зв`язку із виявленням факту невідповідності поставленого товару позивач звернувся до відповідача з вимогою (лист від 26.12.2023 № 18-609) про заміну дефектного товару, яка залишена без задоволення. 03.04.2024 позивач направив відповідачеві лист про відмову від договору та про повернення грошової суми за товар.
Проте оскільки грошові кошти відповідачем не були повернуті, позивач звернувся з відповідною вимогою до суду та нарахував штраф згідно з пунктом 10.2 договору.
1.2. У відзиві на позовну заяву ТОВ "Алмет" не погоджуючись з доводами позивача вказувало на безпідставність та необґрунтованість таких доводів посилаючись, зокрема на те, що товар позивачем було прийнято за якістю та кількістю без зауважень згідно з актом приймання від 16.09.2022 № 778. Недоліки товару виявлено майже через 13 місяців з моменту його поставки, а сам товар зберігався неналежним чином. 
Відповідач також вказував на те, що експертний висновок від 13.12.2023 № 0-19903, на який посилався позивач, не є належним та допустимим доказом у справі.
2. Короткий зміст судових рішень у справі
2.1. Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.12.2025, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 18.05.2026, позов задоволено, стягнуто з ТОВ "Алмет" на користь АТ "Запорізький завод феросплавів" 1 546 608,00 грн основної заборгованості, 309 321,60 грн штрафу та судовий збір.
2.2. Суди попередніх інстанцій виходили із встановлення обставин щодо наявності підстав для стягнення заборгованості та штрафу з відповідача посилаючись, у тому числі, на висновки експерта від 25.07.2025 № 24-6589 та зазначаючи, зокрема, що оскільки продавцем надано гарантійний строк 10 років від дати виготовлення продукції, то в силу приписів частини 2 статті 679 Цивільного кодексу України щодо товару з встановленим гарантійним строком саме на продавця покладається обов`язок доведення, що недоліки товару виникли після його передання покупцеві, внаслідок порушення останнім правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.
3. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень
3.1. Не погоджуючись з постановою Західного апеляційного господарського суду від 18.05.2026 та рішенням Господарського суду Львівської області від 19.12.2025, ТОВ "Алмет" у касаційній скарзі просить їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи підстави для касаційного оскарження судових рішень посиланням на пункти 1, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування таких норм права у подібних правовідносинах
3.1.1. Скаржник зазначає, що в основу судових рішень покладено висновок експерта від 25.07.2025 № 24-6589, який є неповним та таким, що складений з порушенням процесуальних вимог і без належного дослідження умов та строків зберігання товару (понад строк встановлений Державним стандартом України), а також порядку відбору зразків, що ставить під сумнів достовірність та обґрунтованість викладених у ньому висновків.
Заявник з посиланням на постанови Верховного Суду від 10.01.2024 у справі № 911/1249/22, від 16.07.2024 у справі № 916/1689/23 зазначає, що суди не врахували, що виявлені експертизою дефекти встановлені лише щодо частини поставленого товару та безпідставно поширили відповідні висновки на весь обсяг поставки, чим порушили принцип всебічного та повного дослідження доказів і дійшли необґрунтованого висновку щодо якості всього товару.
Скаржник вважає, що суди без належних доказів ототожнили досліджені експертом зразки товару з товаром, поставленим касатором, не встановивши належним чином їх походження та належність саме до спірної поставки, що призвело до необґрунтованих висновків стосовно якості поставленого товару. Між тим у постанові від 01.07.2025 у справі № 910/5113/24 Верховний Суд погодився з висновками апеляційної інстанції про недоведення позивачем належними засобами доказування того, що відібрані на дослідження зразки товару належать до тих, що були поставлені відповідачем у межах спірних поставок, зазначивши, що з наданого протоколу неможливо встановити, з якої саме партії товару було відібрано проби, а також що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач був єдиним постачальником товару.
На думку скаржника, у цьому випадку було порушено нормативний порядок відбору зразків, що є підставою для недопустимості висновку експерта. Відсутнє мікроскопічне дослідження - неповнота методологічного арсеналу, у той час як Державний стандарт України відповідно до якого проводилась експертиза для повноцінної оцінки якості покриття (рівномірність, адгезія, мікроструктура шару) передбачає мікроскопічне дослідження.
Відповідно до статей 76, 77, 78, 86, 104, 108 Господарського процесуального кодексу України такий висновок не може бути визнаний належним, допустимим і достатнім доказом для покладення на ТОВ "Алмет" відповідальності в розмірі 1 855 929,60 грн.
Суди попередніх інстанцій також не надали належної оцінки обставинам щодо умов зберігання товару та фактично не дослідили їх, незважаючи на те, що саме умови зберігання мають ключове значення для встановлення причин виникнення виявлених недоліків товару та визначення відповідальності сторін. Не встановлення зазначених обставин призвело до неповного з`ясування фактичних обставин справи та передчасності висновків судів щодо наявності вини відповідача.
Висновок експерта, який враховано судами є неналежним доказом, оскільки ґрунтується на зразках без належної ідентифікації, відібраних із відступами від вимог Державного стандарту України, без дотримання правил репрезентативності та випробної одиниці, а також із застосуванням методики, непридатної для матеріалу після тривалого зберігання. 
3.1.2. Також, не погоджуючись з висновками судів, скаржник посилається на неврахування судами правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 12.11.2024 у справі № 910/19983/21 (щодо призначення додаткової експертизи та порушення судом апеляційної інстанції статі 86, 104, 236, 237 Господарського процесуального кодексу України); у постанові від 10.01.2024 у справі № 911/1249/22 (щодо відхилення клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи з метою усунення суперечностей щодо належної/неналежної якості спірного товару, порушили норми процесуального права, адже такі рішення не ґрунтуються на вимогах статей 86, 236 Господарського процесуального кодексу України); постановах від 01.07.2025 у справі № 910/5113/24 та від 10.01.2024 у справі № 911/1249/22 (щодо встановлення обставин стосовно якості товару); постанові від 27.02.2019 у справі № 910/7054/18, від 22.12.2022 у справі № 910/2730/21 (щодо необхідності наведення правового обґрунтування відхилення доводів та доказів сторони).
3.1.3. Заявник касаційної скарги вважає, що суди не взяли до уваги правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 29.07.2025 у справі № 921/256/24 стосовно того, що покупець, який вимагає повернення коштів за товар неналежної якості, повинен повернути такий товар продавцю. Це загальне правило, яке випливає зі змісту частини 2 статті 678 Цивільного кодексу України, яка передбачає альтернативне право покупця або вимагати заміни товару, або повернення сплаченої за товар суми коштів. Оскільки продавець повертає гроші за товар, який він вже не має у своєму розпорядженні, повернення покупцем товару є обов`язковою умовою для повернення продавцем сплаченої за товар грошової суми.
3.1.4. Не взяли суди до уваги, на думку скаржника, і висновок Верховного Суду викладений у постановах від 10.05.2020 у справі № 910/22541/16 та від 01.07.2025 у справі № 910/5113/24 стосовно того, що "можливість реалізації права на відмову від договору у випадку його істотного порушення продавцем, пов`язується з дотриманням форми повідомлення про відмову, а отже пов`язано із вимогами частини 3 статті 214 Цивільного кодексу України, відповідно до якої відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, у якій було вчинено правочин".
3.1.5. У касаційній скарзі ТОВ "Алмет" зазначає, що як при розгляді справи судом першої інстанції, так і апеляційною інстанцією, ним заявлялося клопотання про призначення додаткової експертизи, але судами було відмовлено.
Проте незважаючи на доводи ТОВ "Алмет" про неповноту та неналежність висновку експерта від 25.07.2025 № 24-6589, суди безпідставно відмовили у призначенні додаткової експертизи та не усунули наявні сумніви щодо достовірності експертного дослідження, що унеможливило повне та всебічне встановлення фактичних обставин справи. Зважаючи на очевидну невідповідність, неповноту висновку експерта, а також на те, що експертиза є основним доказом по справі, суди самостійно не ініціювали призначення додаткової експертизи, чим порушили принцип повного з`ясування обставин справи та вимоги статей 86, 98, 99, 104, 236, 237 Господарського процесуального кодексу України щодо належної оцінки доказів і забезпечення всебічного розгляду спору.
У справі відсутні належні достатні та допустимі докази на підставі яких суди могли повно, всебічно встановити всі обставини справи та винести законне та обґрунтоване рішення, чим порушено вимоги статей 73, 86, 236 Господарського процесуального кодексу України.
3.2. У відзиві на касаційну скаргу АТ "Запорізький завод феросплавів", заперечуючи проти її задоволення, просить судові рішення у справі залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення з підстав, наведених у відзиві.
4. Розгляд касаційної скарги і позиція Верховного Суду
4.1. Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права в межах касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.
4.2. Суди попередніх інстанцій установили, що 30.08. 2021 між АТ "Запорізький завод феросплавів" (покупець) та ТОВ "Алмет" (постачальник) укладено договір поставки № 525, за умовами пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити, а покупець прийняти та оплати продукцію (товар) в асортименті та за цінами, вказаними у додатку (специфікації) та додаткових угодах до цього договору, які є його невід`ємною частиною.
Сторони також перебачили, зокрема, такі умови договору:
- згідно з пунктом 2.1 договору детальна інформація про кількісні та якісні характеристики товару міститься в додатках (специфікаціях) та додаткових угодах до цього договору;
- у пункті 2.3 договору передбачено, що підтвердженням належної якості товару, що поставляється, є сертифікат відповідності, виданий виробником товару, а також інші документи, передбачені чинним законодавством України, що підтверджують якість товару та його відповідність національним стандартам, технічним умовам та іншим встановленим законодавством вимогам;
- відповідно до пункту 2.5 договору товар повинен бути новим, випущеним виробником не раніше одного року від дати укладення цього договору або згідно терміну, зазначеному у додатку (специфікації) або додаткових угодах до цього договору;
- пунктом 4.1 договору передбачені обов`язки постачальника, зокрема у підпункті 4.1.1 цього пункту договору передбачено обов`язок своєчасно поставити товар відповідної якості, кількості та іншим умовам договору;
- відповідно до пункту 8.1 договору постачальник гарантує високу якість поставленого товару протягом гарантійного терміну, який вказується у додатках, додаткових угодах, специфікаціях до даного договору, за умови дотримання покупцем правил зберігання та правильної технічної експлуатації. Обчислення гарантійного строку починається з моменту введення в експлуатацію поставленого товару;
- у пункті 8.2 договору сторони погодили, що якщо протягом гарантійного строку визначеного пунктом 8.1 договору товар стане не придатним для використання за призначенням через недоліки товару та/або будуть виявлені недоліки (некомплектність, невідповідність товару повністю або частково умовам договору, браковані запчастини, тощо), які не могли бути виявлені під час приймання такого товару, постачальник зобов`язується за свій рахунок усунути всі виявлені недоліки/дефекти шляхом ремонту, доукомплектації або заміни дефектного товару новим товаром, відповідним умовам даного договору протягом 20 (двадцяти) календарних днів після письмового повідомлення постачальника покупцем про це або про винесення висновку незалежної компетентної організації про невідповідність товару умовам даного договору. Покупець інформує постачальника про дефекти або невідповідності поставленого товару умовам даного договору письмово, включаючи опис дефекту невідповідності;
- за наявності умов, зазначених у пункті 8.2 договору, покупець має право звернутися в будь-яку незалежну компетентну організацію на свій вибір, для підтвердження невідповідності товару умовам даного договору. Висновок такої організації породжує для постачальника зобов`язання усунути дефекти в порядку і на умовах, викладених в п.8.2 договору. При відсутності вини покупця, витрати по залученню незалежної компетентної організації для підтвердження невідповідності товару умовам цього договору несе постачальник (пункт 8.3 договору);
- згідно з пунктом 10.2 договору за поставку неякісного, некомплектного товару, а також товару, не передбаченого умовами цього договору постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 20% від суми поставки зазначеного товару.
4.3. Суди попередніх інстанцій також установили, що 09.08.2022 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору поставки відповідно до якої постачальник зобов`язується передати покупцеві товар у строки та за номенклатурою, а саме: профілі сталеві листові НС-44 0,8 оцинковані (вміст цинку 275 гр/м^2), загальна ширина 1130 мм, монтажна ширина 1080 мм ТУ У 24.3-2170711131-001:2017, в кількості 3500 кв. м, загальною вартістю 1 546 608 грн з ПДВ. Термін поставки: 40-45 календарних днів від дати отримання 50% передплати. Умови поставки: DDP склад покупця м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11 (Інкотермс 2010). Виробник товару: ТОВ "Алмет" на основі договору на виготовлення продукції з давальницької сировини зі своїх матеріалів виготовляє профіль стальний на площах ТОВ "Профнастил Торг". Якість: товар має бути новим, не раніше 2022 року виготовлення; з поставкою надається сертифікат якості на заготовку (лист). Гарантійний термін: 10 років від дати виготовлення продукції. У разі надходження неякісного, некомплектного товару або нестачі покупець має право: провести часткову відмову в оплаті рахунку на суму вартості нестачі товару або на суму вартості забракованого товару згідно з приймально-здавальними документами; повністю відмовити в оплаті рахунку згідно з чинним законодавством.
4.4. Як свідчать матеріали справи та встановлено судами, 16.08.2022 позивач сплатив відповідачу 50% вартості товару, що підтверджується платіжною інструкцією від 16.08.2022 № 385361 на суму 773 304,00 грн.
12.09.2022 відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 1 546 608 грн, що підтверджується видатковими накладними від 12.09.2022 № 1473 на суму 773 304 грн та від 12.09.2022 № 1474 на суму 773 304 ,00 грн.
13.09.2022 позивач сплатив відповідачу решту вартості товару, що підтверджується платіжною інструкцією від 13.09.2022 № 386418 на суму 773 304,00 грн.
За змістом акта приймання товару вид 16.09.2022 № 778 покупцем (позивачем) зауважень щодо якості та кількості товару не висловлено.
4.5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 13.11.2023 комісією у складі посадових осіб АТ "Запорізький завод феросплавів" складено акт № 4 огляду покрівлі центрального складу в осях 1/1-1/3 та 1-4, рядів А-Д, в якому зафіксовано, що виявлені комісією дефекти та обставини їх виникнення вказують на неякісне цинкове покриття покрівельного листа; покрівельний лист з виявленими пошкодженнями відновленню не підлягає і потребує повної заміни.
Також 13.11.2023 комісією у складі посадових осіб АТ "Запорізький завод феросплавів" складено акт відповідального зберігання профілю сталевого листового оцинкованого НС-44 0,8 мм, в якому зафіксовано, що частина профілю в кількості 1432,10 кв. м використана для виконання капітального ремонту крівель заводу. Після здійснення монтажу виявлено дефекти покриття змонтованих листів, у зв`язку з чим, роботи були призупинені. Комісія встановила наявність на ТМЦ "Профіль сталевий листовий оцинкований НС-44 0,8 мм" ряду дефектів, що не відповідає пункту 8 додаткової угоди № 1 в частині гарантійних зобов`язань (згідно з договором термін гарантії 10 років). Невикористаний залишок товару в кількості 2067,9 кв.м, у зв`язку з необхідністю належного зберігання для подальшого цільового використання та з метою недопущення погіршення якості товару розміщено під охороною на складі вогнетривів, що входить у структуру центрального складу та знаходиться на відповідальному зберіганні начальника складського господарства Циберт Ю. О.
22.11.2023 комісією у складі посадових осіб АТ "Запорізький завод феросплавів" за участю представника ТОВ "Алмет" складено акт № 560 про приховані недоліки продукції виробничо-технічного призначення, поставленої на Завод, в якому зафіксовано, що в ході експлуатації, а саме монтажу покрівлі були виявлені приховані недоліки профіля сталевого листового, які не відповідають умовам договору та який не може використовуватися замовником. 
Комісія зазначила, що згідно з пунктом 8.2 договору постачальник повинен за свій рахунок усунути всі виявлені недоліки шляхом ремонту, доукомплектації або заміни дефектного товару новим товаром.
Представник ТОВ "Алмет" підписав вказаний акт із особливою думкою про те, що зазначені в акті № 560 дефекти товару виникли у зв`язку з неналежною експлуатацією та зберіганням товару. На момент огляду товару 22.11.2023 не було проведено огляду умов зберігання товару. Окрім візуального огляду вже використаного покупцем товару Заводом ніяких документальних підтверджень про виявлення скритих недоліків не надано.
4.6. Суди попередніх інстанцій зазначили, що згідно з актом експертизи від 13.12.2023 № О-1990, виконаної Запорізькою торгово-промисловою палатою на замовлення АТ "Запорізький завод феросплавів" встановлено, що за результатами перевірки якості зовнішнім оглядом покрівельного листа, згідно з даних товаросупровідних документів постачальника ТОВ "Алмет" профілю сталевого листового НС-44 0,8 оцинкованого в загальної кількості 3500 кв.м, виявлено на поверхні листів ділянки різних форм та розмірів з наявністю поверхневої корозії, а також ділянки з пошкодженням захисного шару листа; механічних пошкоджень (деформацій) на поверхні листів не встановлено. Товар поставлений за договором від 30.08.2021 № 525 є таким, що не відповідає умовам договору через наявність виявлених дефектів. Враховуючи факт виявлення невідповідності товару умовам договору під час дії гарантійного терміну, є ознаки наявності гарантійного випадку, у відповідності до розділу 8 договору поставки від 30.08.2021. № 525. На момент проведення експертизи товар зберігається на центральному складі АТ "Запорізький завод феросплавів".
4.7. 26.12.2023 АТ "Запорізький завод феросплавів" звернулося до ТОВ "Алмет" з вимогою вих. № 18-609 відповідно до пукнтку 8.2 договору про заміну поставленого товару (профілі сталеві листові оцинковані в кількості 3500 кв.м) через невідповідність умовам договору протягом 20-ти календарних днів після отримання вимоги. У вказаній вимозі покупець повідомив продавця, що у випадку залишення вимоги без розгляду або ненадання відповіді у встановлений строк, покупець буде змушений звертатися до суду також і про стягнення штрафу у розмірі 309 321,60 грн відповідно до пункту 10.2 договору. 
03.04.2024 АТ "Запорізький завод феросплавів" звернулося до ТОВ "Алмет" з повідомленням вих.№ 18-8 про відмову від договору на підставі частини 2 статті 678 Цивільного кодексу України та вимогою про повернення грошової суми за товар в загальному розмірі 1 546 608 грн.
ТОВ "Алмет" у відповідь на вказане повідомлення у листі від 22.04.2022 за вих.№ 22/04/24 зазначило про безпідставність вимог АТ "Запорізький завод феросплавів" вказуючи, що товар був прийнятий покупцем за якістю та кількістю під час його поставки без зауважень. При цьому покупцем не наведено жодних істотних порушень вимог щодо якості, які б слугували підставою для відмови від договору в односторонньому порядку.
22.05.2024 комісією АТ "Запорізький завод феросплавів" проведено огляд профілю сталевого листового оцинкованого, котрим було виконано ремонт крівлі на центральному складі та виявлено на встановленому профілі різні дефекти, зокрема корозія, яка збільшилася (порушення цинкового покриття), що додатково свідчить про неякість товару, що зафіксовано в акті опису недоліків від 22.05.2024. Представник ТОВ "Алмет" на вказаний огляд не запрошувався.
4.8. Предметом позову у справі, яка розглядається, є вимоги АТ "Запорізький завод феросплавів" про стягнення з ТОВ "Алмет" 1 546 608 грн заборгованості (сплаченої за товар грошової суми) та 309 321,60 грн штрафу, нарахованого за поставку неякісного товару за договором від, 30.08.2021 № 525 з додатковою угодою від 09.08.2022 № 1, з посиланням зокрема, на положення частини 2 статті 678, статті 679 Цивільного кодексу України. 
4.9. Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом.
Відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 674 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 675 цього ж Кодексу, якою унормовано гарантії якості товару, товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до положень статті 676 Цивільного кодексу України гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу. Гарантійний строк, встановлений договором купівлі-продажу, продовжується на час, протягом якого покупець не міг використовувати товар у зв`язку з обставинами, що залежать від продавця, до усунення їх продавцем. Гарантійний строк продовжується на час, протягом якого товар не міг використовуватися у зв`язку з виявленими в ньому недоліками, за умови повідомлення про це продавця в порядку, встановленому статтею 688 цього Кодексу. Гарантійний строк на комплектуючий виріб дорівнює гарантійному строку на основний виріб і починає спливати одночасно з ним. У разі заміни товару (комплектуючого виробу) неналежної якості на товар (комплектуючий виріб), що відповідає умовам договору купівлі-продажу, гарантійний строк на нього починає спливати з моменту заміни.
Статтею 678 Цивільного кодексу України унормовано, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.
У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.
Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару. Положення цієї статті застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом.
Згідно зі статтею 679 Цивільного кодексу України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.
4.10. Переглядаючи справу в апеляційному порядку відповідно до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції установив, що позивач придбав у відповідача товар, який був прийнятий ним без зауважень та щодо якого в подальшому він заявив вимогу про заміну як товару неналежної якості, а потім відмовився від договору вимагаючи повернення коштів та стягнення штрафу.
Суд апеляційної інстанції установив, що в процесі розгляду справи ухвалою суду першої інстанції у справі призначалась судова експертиза металів і сплавів та виробів з них, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту Міністерства юстиції України, на вирішення якої поставлені визначені судом питання щодо якості та відповідності Держаному стандарту України (ДСТУ) нанесеного цинкового покриття на профілі сталевому листовому НС-44 поставленого ТОВ "Алмет" та зобов`язано АТ "Запорізький завод феросплавів" надати зразки об`єктів дослідження.
У матеріалах справи міститься висновок експерта № 24-6589 від 25.07.2025. 
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, зазначив, що відповідно до результатів експертизи встановлено, що причиною утворення на спірному товарів наявних дефектів у вигляді корозійного шару та інтенсивного процесу корозії в цілому є невідповідність саме маси цинкового покриття товару, тобто експертно встановлено, що поставлений товар за своїми фактичними якісними характеристиками не може бути використаний покупцем за призначенням, адже активний процес корозії металу очевидно не забезпечує належний якісний рівень захисту покрівлі в умовах постійної взаємодії із навколишнім середовищем, особливо у осінньо-зимовий та весняний період, що має неминучим наслідком не тільки руйнування самого захисного покриття та товару через корозію, але і завдання шкоди майну покупця через його псування від можливих атмосферних опадів, які будуть потрапляти всередині приміщення через поступове руйнування перекриття.
4.11. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до сталої та послідовної позиції Верховного Суду щодо застосування положень частини 2 статті 679 Цивільного кодексу України у випадку встановлення недоліків товару, на який надана гарантія щодо якості (встановлено гарантійний строк експлуатації), існує презумпція вини постачальника (виробника). У такому випадку для звільнення себе від відповідальності саме постачальник (виробник) повинен довести, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.01.2022 у справі № 910/18335/20, від 02.07.2024 у справі № 910/9544/23, від 07.07.2021 у справі № 591/2641/20.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що додатковою угодою від 09.08.2022 № 1 до договору поставки постачальник надав гарантійний термін на поставлений позивачу товар, а саме: 10 років від дати виготовлення продукції. Також сторонами погоджено, що товар має бути новим, не раніше 2022 року виготовлення. Тобто продавець (відповідач) надав гарантію щодо якості поставленого позивачу товару до 2032 року.
Також сторони у пунктах 8.1-8.3 договору погодили, що постачальник гарантує високу якість поставленого товару протягом гарантійного терміну, за умови дотримання покупцем правил зберігання та правильної технічної експлуатації, а якщо протягом гарантійного строку товар стане не придатним для використання за призначенням через недоліки товару та/або будуть виявлені недоліки (некомплектність, невідповідність товару повністю або частково умовам договору, браковані запчастини, тощо), які не могли бути виявлені під час приймання такого товару, постачальник зобов`язався за свій рахунок усунути всі виявлені недоліки/дефекти, зокрема шляхом заміни дефектного товару новим товаром протягом 20 календарних днів після письмового повідомлення постачальника покупцем про це або про винесення висновку незалежної компетентної організації про невідповідність товару умовам даного договору. За наявності умов, зазначених у пункті 8.2 договору, покупець має право звернутися в будь-яку незалежну компетентну організацію на свій вибір, для підтвердження невідповідності товару умовам даного договору. Висновок такої організації породжує для постачальника зобов`язання усунути дефекти в порядку і на умовах, викладених у пункті 8.2 договору.
Суд апеляційної інстанції погодився з твердженнями відповідача про те, що акт експертизи від 13.12.2023 № О-1990, виготовлений Запорізькою торгово-промисловою палатою на замовлення АТ "Запорізький завод феросплавів" не є висновком експерта в розумінні статті 73 Господарського процесуального кодексу України, однак такий акт є доказом та поряд з іншими оцінюється судом при розгляді цієї справи. При цьому складення такого документа погоджено сторонами у договорі поставки від 30.08. 2021 № 525 (пункти 8.1-8.3 договору).
Разом з цим, за висновком суду апеляційної інстанції, висновок експертизи від 25.07.2025 № 24-6589, проведеної на виконання ухвали суду про призначення експертизи, відповідає вимогам статті 98 Господарського процесуального кодексу України щодо висновку експерта і приймається судом як доказ, що підтверджує невідповідність на двох зразках, наданих на експертизу, маси цинкового покриття вимогам пункту 4.2.9 ДСТУ 8802:2018 та пункту 7.9 ДСТУ EN 10346:2014, що слугувало причиною утворення дефектів цинкового покриття на профілі сталевому листовому НС-44.
Отже, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки продавцем надано гарантійний строк 10 років від дати виготовлення продукції, то в силу приписів частини 2 статті 679 Цивільного кодексу України щодо товару з встановленим гарантійним строком, саме на продавця покладається обов`язок доведення, що недоліки товару виникли після його передання покупцеві, внаслідок порушення останнім правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.
Натомість продавець (відповідач) не довів, що недоліки товару виникли після його передання товару покупцеві, внаслідок порушення останнім правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили, хоча обов`язок доведення таких обставин покладено саме на продавця, який надав гарантійний термін на товар (у спірному випадку 10 років).
При цьому суд апеляційної інстанції вказав, що під час розгляду справи позивачем запропоновано відповідачу укласти мирову угоду на умовах повернення покупцем неякісного товару, який зберігається на складі покупця, а продавцем відповідно повернення коштів за такий товар та сплати штрафу за поставку неякісного товару із залишенням неякісного товару, що був використаний для покрівлі даху та який змонтовано на покрівлі заводу без повернення коштів за такий товар. Однак, відповідач вказані умови мирової угоди відхилив.
4.12. Ураховуючи встановлені обставини щодо передачі позивачу неякісного товару, на який продавцем надана гарантія 10 років, а також недоведення продавцем, що недоліки товару виникли внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили, враховуючи презумпцію вини постачальника (виробника) та умови укладеного сторонами договору, передбачених у пунктах 8.1-8.3, беручи до уваги поведінку продавця, суд апеляційної інстанції визнав правильним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача 1 546 608 грн в повернення коштів, сплачених за неякісний товар та суми штрафу, нарахованого за поставку неякісного товару на підставі пункту 10.2 договору.
4.13. Згідно з положеннями статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
4.14. Як уже зазначалося, на обґрунтування підстави касаційного оскарження скаржник посилався на положення пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якого підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Зазначена норма процесуального права спрямована на формування усталеної судової практики вирішення господарських спорів, що виникають з подібних правовідносин, а її застосування судом касаційної інстанції свідчитиме про дотримання принципу правової визначеності.
У кожному випадку порівняння правовідносин та їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин (пункт 31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20).
Разом із тим зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц).
Верховний Суд у своїй діяльності висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи. Такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами.
З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування таких правових висновків у кожній конкретній справі. Схожа правова позиція є усталеною та знайшла своє відображення у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 154/3029/14-ц.
Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах як підстави для касаційного оскарження, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, де мали місце подібні правовідносини. 
Крім того, посилання скаржника на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження не можуть бути взяті до уваги судом касаційної інстанції, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.
Проаналізувавши висновки, які викладені у перелічених скаржником постановах Верховного Суду, колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що здійснене господарськими судами попередніх інстанцій правозастосування та висновки, наведені в оскаржуваних у цій справі судових рішеннях, не суперечать правовим висновкам, які зазначені в касаційній скарзі як підстава для відкриття касаційного провадження.
Висновки Верховного Суду у вказаних справах, на які посилається скаржник щодо висновку експертизи, встановлення обставин стосовно якості товару, форми відмови від договору мають загальний характер, а результат їх урахування залежить від фактичних обставин конкретної судової справи. До того ж такі висновки виокремлені скаржником із контексту судового рішення безвідносно до спірних правовідносин і предмету спору у справі, що розглядається, тому цитування скаржником окремих норм права і висновків суду касаційної інстанції у справах не є належним правовим обґрунтуванням передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підстави касаційного оскарження.
Щодо посилань скаржника на неврахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 29.07.2025 у справі № 921/256/24, колегія суддів звертає увагу на тому, що суд апеляційної інстанції здійснюючи розгляд справи № 914/1808/24 з приводу посилань ТОВ "Алмет" на вказаний правовий висновок звернув увагу на тому, що викладені в постанові від 29.07.2025 у справі № 921/256/24 висновки щодо необхідності повернення покупцем товару неналежної якості, як передумови повернення коштів за такий товар не є подібними до спірних правовідносин, оскільки у справі № 921/256/24 судами було встановлено, що продавцем не надавався гарантійний строк на товар, відтак, до таких правовідносин не підлягала застосуванню норма частини 2 статті 679 Цивільного кодексу України, а підлягала застосуванню норма частина 1 вказаної норми, у той час як до спірних правовідносин у цій справі підлягає застосуванню частина 2 статті 679 Цивільного кодексу України, оскільки продавець надав гарантію на товар.
Суд апеляційної інстанції установив, що покупець звертався до продавця та просив замінити неякісний товар товаром належної якості, однак продавець вказані вимоги не виконав та не визнавав факту поставки неякісного товару, а в подальшому позивач повідомив відповідача про відмову від договору в частині поставленого товару та просив повернути його вартість, однак відповідачем вартість товару не повернута а вимоги позивача не визнаються.
При цьому суд апеляційної інстанції звернув увагу на тому, що позивач у письмових поясненнях та у судовому засіданні повідомив про те, що зобов`язується повернути продавцю неякісний товар у випадку задоволення позову про повернення коштів за такий товар.
Отже, у цій справі, що розглядається, та справах, на які посилається відповідач, суди виходили з різних фактичних обставин, встановлених у кожній справі окремо на підставі доказів, наданих учасниками справ на підтвердження їх вимог і заперечень, та яким була надана оцінка згідно з вимогами процесуального закону, що свідчить про різні фактичні обставини, що формують зміст спірних правовідносин.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим і залежить насамперед від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію.
Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування господарськими судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.
Доводи скаржника фактично зводяться до переоцінки доказів та встановлення інших, ніж встановлені судами, фактичних обставин задля ухвалення іншого рішення по суті заявлених позовних вимог, тобто рішення про відмову у позові. Однак з огляду на визначені у статті 300 Господарського процесуального кодексу України межі розгляду справи судом касаційної інстанції переоцінка доказів та встановлення по новому обставин справи не належить до повноважень Верховного Суду. Незгода скаржника з ухваленими судовими рішеннями у справі або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться у них, не свідчить про їх незаконність. 
Для спростування будь-якого висновку, наведеного у оскаржуваному судовому рішенні, скаржник має навести не особисті міркування щодо його незаконності та необґрунтованості, а довести, який саме висновок Верховного Суду щодо застосування конкретної норми права у подібних відносинах не врахували суди з урахуванням встановлених ними обставин справи.
У справі, яка переглядається, судами попередніх інстанцій надано оцінку доказам, наявним у справі, до переоцінки яких, в силу приписів статті 300 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції вдаватись не може. Встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої та апеляційної інстанцій.
Суд касаційної інстанції не вправі здійснювати переоцінку обставин, з яких виходили суди при вирішенні справи, а повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та виключно в межах доводів касаційної скарги (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 925/698/16).
У свою чергу, Верховний Суд є судом права, а не факту, тому діючи у межах повноважень та порядку, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, він не може встановлювати обставини справи, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку (постанови Верховного Суду від 03.02.2020 у справі № 912/3192/18, від 12.11.2019 у справі № 911/3848/15, від 02.07.2019 у справі № 916/1004/18). 
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційний суд не встановив, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанції, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.09.2020 у справі № 908/1795/19).
Звідси здійснене господарськими судами попередніх інстанцій правозастосування та їх висновки, покладені в основу судового рішення у цій справі, не суперечать правовим висновкам суду касаційної інстанції у вказаних у касаційній скарзі справах.
З огляду на зазначене, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена у пункті 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердилася під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних рішення і постанови судів попередніх інстанцій у справі з цієї підстави.
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
4.15. ТОВ "Алмет" оскаржуючи судові рішення у справі з підстави, передбаченої у пункті 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, зазначало, що при розгляді справи судом першої інстанції, так і апеляційною інстанцією, ним заявлялося клопотання про призначення додаткової експертизи, але суди незважаючи на доводи відповідача про неповноту та неналежність висновку експерта від 25.07.2025 № 24-6589 безпідставно відмовили у призначенні додаткової експертизи та не усунули наявні сумніви щодо достовірності експертного дослідження, що унеможливило повне та всебічне встановлення фактичних обставин справи, чим порушили принцип повного з`ясування обставин справи та вимоги статей 86, 98, 99, 104, 236, 237 Господарського процесуального кодексу України щодо належної оцінки доказів і забезпечення всебічного розгляду спору.
Як вже зазначалося, ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.11.2024 у справі призначалася судова експертиза, виконання якої доручено Одеському науково-дослідному інституту Міністерства юстиції України. Згідно з ухвалою від 20.01.2025 задоволено клопотання судового експерти та уточнено редакцію питань для проведення експертизи.
05.11.2025 ТОВ "Алмет" було подано до суду клопотання про призначення судової експертизи металів та сплавів та виробів з них, проведення якої доручити Приватній установі "Науково-дослідний інститут судових експертиз та права".
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.11.2025 відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ "Алмет" про призначення у справі експертизи з посиланням на те, що Приватна установа "Науково-дослідний інститут судових експертиз та права" не є належною експертною установою у розумінні Закону України "Про судову експертизу".
Відповідно до частини 1 статті 107 Господарського процесуального кодексу України якщо висновок експерта є неповним або неясним, за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити додаткову експертизу, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). 
Під час апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вказав на те, що висновок експертизи від 25.07.2025 № 24-6589, проведеної Одеським науково-дослідним інститутом Міністерства юстиції України на виконання ухвали суду про призначення експертизи, відповідає вимогам статті 98 Господарського процесуального кодексу України щодо висновку експерта і приймається судом як доказ, який підлягає дослідженню в сукупності з усіма іншими доказами.
При цьому стосовно поданого ТОВ "Алмет" 14.05.2026 до суду апеляційної інстанції клопотання про призначення додаткової судової експертизи та поновлення строку на його подання, суд апеляційної інстанції зазначив про відсутність підстав для поновлення строку на його подання через недоведення заявником поважності причин пропуску строку, що є підставою для залишення клопотання про призначення додаткової експертизи без розгляду, звернувши, у тому числі, увагу на положення пункту 8 частини 2 статті 258 Господарського процесуального кодексу України щодо необхідності зазначення в апеляційній скарзі клопотань особи, яка подала скаргу. 
Доводи скаржника у цьому випадку про порушення судами норм процесуального права не знайшли підтвердження, зводяться до переоцінки доказів та встановлення інших, ніж встановлені судами, фактичних обставин для ухвалення іншого рішення по суті заявлених позовних вимог, тобто рішення про відмову у позові. Незгода скаржника з ухваленими судовими рішеннями у справі або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться у них, не свідчить про їх незаконність. 
5. Розподіл судових витрат
5.1. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на скаржника.
Керуючись статтями 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Алмет" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 18.05.2026 та рішення Господарського суду Львівської області від 19.12.2025 у справі № 914/1808/24, відкрите з підстави, передбаченої у пункті 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити. 
2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Алмет" залишити без задоволення.
3. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 18.05.2026 та рішення Господарського суду Львівської області від 19.12.2025 у справі № 914/1808/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Б. Дроботова
Судді Н. О. Багай
Ю. Я. Чумак