| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/18908/21 Суддя (судді) першої інстанції: Білоноженко М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючий суддя Парінов А.Б.,
судді:  Ключкович В.Ю.,
Кравченко Є.Д.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Сікрет" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Сікрет" звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві та Державної податкової служби України, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 2608098/42327952 від 28.04.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 52 від 15.04.2021 на суму 16 824,00 грн та зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати цю податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її подання на реєстрацію.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року позов задоволено:
визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від №2608098/42327952 від 28.04.2021 про відмову у реєстрації складеної Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Сікрет» податкової накладної № 52 від 15.04.2021 у Єдиному реєстрі податкових накладних;
зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд Сікрет» податкову накладну № 52 від 15.04.2021 за датою її подання на реєстрацію.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Товариство надало контролюючому органу пояснення та документи, необхідні для розгляду питання про реєстрацію податкової накладної, а контролюючий орган не зазначив конкретного критерію та переліку документів, не довів, що подані документи складено з порушенням законодавства, і не надіслав платнику повідомлення про необхідність надання додаткових документів. Спірне рішення про відмову суд визнав необґрунтованим, а належним способом захисту – зобов`язання зареєструвати податкову накладну датою її подання.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної податкової служби у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить це рішення скасувати та ухвалити нове – про відмову в задоволенні позову. 
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи, передбаченого пунктом 4 частини третьої статті 2, частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначає, що Товариством не надано первинних документів на підтвердження постачання (придбання) товарів, у зв`язку з чим відмова в реєстрації податкової накладної є правомірною, оскільки правові наслідки для податкового обліку виникають лише за умови фактичного руху активів, підтвердженого належними первинними документами. Вказує також, що для подання документів через електронний кабінет Товариство використало особистий ключ електронного підпису, розміщений на незахищеному носії, що, на думку апелянта, не відповідає вимогам законодавства у сфері електронних довірчих послуг. Крім того, апелянт вважає, що дослідження судом документів, які не подавалися на розгляд комісії контролюючого органу, порушує принцип офіційного з`ясування обставин справи та фактично означає перебрання судом повноважень контролюючого органу. Також посилається на те, що зобов`язання зареєструвати податкову накладну є втручанням у дискреційні повноваження Державної податкової служби України.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів встановила, що 15.04.2021 Товариство склало податкову накладну № 52 за операцією з постачання кондиціонерного обладнання Товариству з обмеженою відповідальністю "Центр інженерної техніки" та направило її для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. 21.04.2021 реєстрацію податкової накладної зупинено на підставі пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України у зв`язку з відповідністю платника пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку (додаток 1 до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165). 
23.04.2021 Товариство подало контролюючому органу Повідомлення № 34 з письмовими поясненнями та копіями документів на підтвердження господарської операції. 
28.04.2021 Комісія Головного управління Державної податкової служби у м. Києві прийняла рішення № 2608098/42327952 про відмову в реєстрації податкової накладної, пославшись на ненадання платником первинних документів. 
Рішенням комісії центрального рівня № 22284/42327952/2 від 17.05.2021 скаргу Товариства залишено без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, мотивуючи це наступним.
Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
За пунктом 11 Порядку № 1165 у квитанції про зупинення реєстрації зазначаються номер і дата складення податкової накладної, критерій ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого зупинено реєстрацію, з розрахованим показником за кожним критерієм, а також пропозиція щодо надання платником пояснень і копій документів. 
Пунктом 10 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що комісія приймає рішення про відмову в реєстрації лише в разі ненадання чи часткового надання платником додаткових письмових пояснень і копій документів при отриманні Повідомлення та/або надання платником копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Колегія суддів встановила, що на виконання вимог квитанції Товариство 23.04.2021 подало Повідомлення № 34 з письмовими поясненнями та копіями документів, що підтверджують господарську операцію, – зовнішньоекономічний контракт із компанією TCL NETHERLANDS B.V. № NL201 від 02.01.2020, вантажну митну декларацію № UA500080/2020/021892 від 18.12.2020, рахунок № 237 від 08.04.2021, видаткову накладну № 238 від 15.04.2021 та платіжне доручення № 1224 від 15.04.2021. Цю обставину контролюючий орган не заперечує. А отже, твердження апелянта про ненадання Товариством первинних документів не відповідає матеріалам справи.
Спірне рішення № 2608098/42327952 від 28.04.2021 прийнято за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520, проте в ньому не підкреслено жодного документа, який платник не надав, і не зазначено, які саме подані документи складено з порушенням законодавства та в чому полягає таке порушення. Повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень і документів контролюючий орган Товариству не надсилав. Доказів того, що подані Товариством документи є недостатніми або складені з порушенням закону, контролюючий орган суду не надав.
Загальними вимогами до акта індивідуальної дії є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення контролюючим органом конкретних підстав прийняття (фактичних і юридичних) та зрозумілих мотивів. Можливість надання платником вичерпного переліку документів прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного критерію та переліку необхідних документів. У постанові від 29 жовтня 2025 року у справі № 140/6679/22 Верховний Суд зазначив: "Покликання на ненадання платником податку копій документів … як підставу в обґрунтування прийняття рішень про відмову за відсутності встановленого законодавством вичерпного переліку документів, та за умови не наведення комісією доказів того, що документи, подані позивачем є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, вказує на наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення Комісії". Таким чином, відмова в реєстрації податкової накладної з посиланням на ненадання первинних документів за наведених обставин є необґрунтованою.
Доводи апелянта про те, що правові наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, стосуються оцінки реальності господарської операції, яка на стадії реєстрації податкової накладної не здійснюється. У постанові від 30 квітня 2026 року у справі № 160/21238/24 Верховний Суд зазначив: "приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків. Предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом". А отже, посилання апелянта на практику Верховного Суду щодо формування податкового кредиту за наслідками податкових перевірок до спірних правовідносин незастосовне, а довід про правомірність відмови з підстав неподання первинних документів є безпідставним.
Безпідставним є й довід апелянта про перебирання судом функцій контролюючого органу. Суд першої інстанції не оцінював реальність господарської операції та не підміняв контролюючий орган, а перевірив обґрунтованість і вмотивованість оскаржуваного рішення, тобто ті обставини, що були покладені в його основу. Обов`язок доведення правомірності рішення суб`єкта владних повноважень покладено на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України), і контролюючий орган цього обов`язку не виконав.
Довід апелянта про використання Товариством особистого ключа електронного підпису на незахищеному носії колегія суддів відхиляє, оскільки така обставина не зазначена як підстава у спірному рішенні Комісії № 2608098/42327952 від 28.04.2021. Правомірність рішення суб`єкта владних повноважень оцінюється виходячи з тих підстав і мотивів, що покладені в його основу; контролюючий орган не вправі доповнювати оскаржуване рішення новими підставами під час судового розгляду. Таким чином, цей довід виходить за межі мотивів спірного рішення і не може свідчити про його правомірність.
Не заслуговує на увагу й довід апелянта про втручання у дискреційні повноваження Державної податкової служби України. За частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України суд може зобов`язати відповідача – суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі визначені законом умови і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. Установивши протиправність відмови в реєстрації податкової накладної та відсутність законодавчо закріплених перешкод для її реєстрації, суд першої інстанції правильно обрав способом захисту зобов`язання зареєструвати податкову накладну датою її подання. У постанові від 30 квітня 2026 року у справі № 160/21238/24 Верховний Суд зазначив, що за встановленої протиправності рішень про відмову в реєстрації податкових накладних та відсутності законодавчо закріплених перешкод для їх реєстрації належним та ефективним способом захисту порушеного права є саме зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкові накладні датою їх подання на реєстрацію. Подібного висновку Верховний Суд дійшов і у постанові від 29 жовтня 2025 року у справі № 140/6679/22, залишивши в силі рішення суду першої інстанції про зобов`язання зареєструвати податкову накладну датою її подання. Таким чином, обраний судом першої інстанції спосіб захисту відповідає закону та усталеній практиці Верховного Суду.
Таким чином, суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи, дав правильну правову оцінку спірним правовідносинам і ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.
Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві – залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.
Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді: В.Ю. Ключкович
Є.Д. Кравченко

(Повний текст постанови суду виготовлено 15 вересня 2026 року)