РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" липня 2026 р.          Справа № 596/491/26
Провадження № 2-а/596/34/2026
Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді    Митражик Е.М.
при секретарі судового засідання   Стасюк О.Д.
представника позивача адвоката    Югова С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Гусятинського районного суду Тернопільської області в селищі Гусятин в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Югов С.А. звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 і просить визнати протиправною та скасувати постанову №6321 від 24.03.2026 року винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 у відповідності до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 34 000 гривень. За змістом оскаржуваної постанови йдеться про те, що ОСОБА_1 , будучи директором ТОВ «Контінентал Фармерз Поділля» та відповідальним за ведення військового обліку в Товаристві, не виконав розпоряджень ІНФОРМАЦІЯ_3 (Городок), а саме: розпорядження №51 від 19.01.2026 року та розпорядження №73 від 23.01.2026 року про виклик та забезпечення прибуття працівників Товариства для звірки облікових даних. 
Вважає вказану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 необгрунтованою, незаконною та такою що не відповідає фактичним обставинам справи. Зокрема, ОСОБА_1 не є відповідальною особою за ведення персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підприємстві ТОВ «Мрія Фармінг Поділля», оскільки згідно наказу ТОВ «Контінентал Фармерз Поділля» №2023/08/07 від 07.08.2023 відповідальною за ведення персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів з 07.08.2023 призначено ОСОБА_3 , провідного менеджера з персоналу ТОВ «Контінентал Фармерз Поділля». Про дану обставину відповідачеві було відомо, оскільки за наслідками проведеної у 2025 перевірки стану ведення військового обліку в ТОВ «Контінентал Фармерз Поділля» складений акт перевірки від 18.06.2025, за змістом якого зазначено наступне: «В ході проведення перевірки встановлено: наказом керівника ТОВ «Контінентал Фармерз Поділля» обов`язки щодо ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладено на ОСОБА_3 . Впродовж з 18.06.2025 до дати винесення оскаржуваної постанови (24.03.2026) будь яких рішень про призначення інших, ніж ОСОБА_3 , осіб, відповідальних за ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, в Товаристві не приймалось. Крім того, зазначає, що відповідно до Порядку №1487 право підпису розпорядження щодо оповіщення військовозобов`язаних про їх явку до відповідного до ІНФОРМАЦІЯ_4 має право лише керівник відповідного ТЦК та СП, тому висновки відповідача про порушення ОСОБА_1 пункту 47 Порядку №1487 безпідставні. Взаємозв`язок між інкримінованим позивачу адміністративним правопорушенням за ч.3 ст.210-1 КУпАП та невиконанням ним вимог абзацу 5 пункту 34 Порядку №1487 відсутній, оскільки даною нормою передбачено (для цілей ведення персонального військового обліку) формування в електронній формі з використанням Єдиної інформаційно-аналітичної системи "Обрій" трудових відносин підприємства. Щодо посилання у спірній постанові на порушення з боку позивача абзаців 2, 3, 6 пункту 13 Порядку №560, то вказаним пунктом Порядку №560 прописано алгоритм дій у разі отримання керівником підприємства розпорядження про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів і військовозобов`язаних до ТЦК та СП. Однак, керівник відділу районного(міського) ТЦК та СП, як самостійний підписант розпоряджень для підприємства відсутній та оформляти і підписувати розпорядження в розумінні вимог Порядку №1487 та Порядку №560 відповідними повноваженнями не наділений. Порушень абзаців 2,3 частини 2 ст.6 Закону України «Про оборону України» та ч.1 ст.21 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"не вчиняв. Ні позивач, ні працівники Товариства ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є військовозобов`язаними особами за критеріями, визначеними в частині 3 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". ОСОБА_4 і ОСОБА_5 внесли свої відомості до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та оновили свої дані, що підтверджується відповідними відомостями з додатку «Резерв+», де міститься вказівка «дані уточнено вчасно». Однак, в розпорядженні №51 від 19.01.2026 та розпорядженні №73 від 23.01.2026 вказано про мету виклику військовозобов`язаних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 «звірка облікових даних», що не передбачено чинним законодавством.
Також посилається на те, що позивач не був належним чином повідомлений про складання оспорюваної постанови, а також відсутні докази про це, оскільки виклик для складання протоколу не є тотожним повідомленням про місце і час розгляду справи. Неповідомлення позивача про дату розгляду справи (на 24.03.2026) є самостійною, безумовною підставою для скасування постанови як такої, що винесена з грубим порушенням права особи на захист. Позивач був позбавлений можливості бути присутнім під час розгляду справи, заявляти копотання, надавати додаткові локазщи чи скористатись допомогою захисника. Просить поновити строк звернення до суду з позовом, оскільки його пропущено з поважних причин, а саме копію постанови від 24.03.2025 року ним отримана 07.04.2026 року.
Ухвалою суду від 30.04.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про розгляд справи.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Югов С.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовільнити. 
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про розгляд справи. Відзиву на позов, заяв, клопотань до суду не надходило.
Дослідивши та оцінивши зібранні у справі письмові докази, заслухавши представника позивача адвоката Югова С.А., суд дійшов наступного висновку.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частина перша статті 2 КАС України передбачає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Частинами першою та другою статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Указом Президента України № 65/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2105-IX від 03.03.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань на території України оголошено та проводиться загальна мобілізація, яка неодноразово продовжувалась.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. 
Отже, з 24.02.2022 по сьогодні в Україні безперервно діє особливий період.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. (ст. 235 КУпАП).
У п.12 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою КМУ №154 від 23.02.2022 (далі Положення), зазначені повноваження керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки, серед яких, зокрема, розгляд справ про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 КУпАП, і накладення адміністративних стягнень.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя. Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням (п. 7 Положення).
Згідно з п. 1 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
У п. 9 Положення визначені завдання покладені на територіальні центр комплектування та соціальної підтримки.
Отже законодавець не розділяє територіальні центри комплектування та соціальної підтримки під час здійснення ними повноважень визначених у п. 9 Положення тих які мають статус юридичної особи і на тих, які цього статусу не мають, право керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення передбачені ст. 235 КУпАП, прямо передбачено п. 12 Положення.
Згідно копії постанови за №6321 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП складеної 24 березня 2026 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 слідує : «Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_1 , виявлено, що посадова особа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , директор ТОВ Контінентал Фармез Поділля, який(а) відповідає за ведення військового обліку у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану, не виконав розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №51 від 19.01.2026 року, про виклик та забезпечення прибуття військовозобов`язаного працівника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на 15-00 год. 29.01.2026 року, до ІНФОРМАЦІЯ_3 , та розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №73 від 23.01.2026 року, про виклик та забезпечення прибуття військовозобов`язаного працівника ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на 15-00 год. 24.01.2026 року, до ІНФОРМАЦІЯ_3 , порушено вимоги абзацу 5 пункту 34, пункту 47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, абзаців 2, 3, 6 пункту 13 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, абзаців 2, З частини 2 статті 16 Закону України «Про оборону України», абзацу 7 частини 1 статті 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Про дату повідомлений(на) належним чином, що підтверджується викликом №2/743 від 02.02.2026 року, оскільки відповідно даного виклику йому було повідомлено про вчинене ним адміністративне правопорушення та запропоновано прибути до ІНФОРМАЦІЯ_8 . Фактично громадянин ОСОБА_1 проігнорував даний виклик та не прибув для складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику». Враховуючи, що посадова особа, громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, що передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 гривень (а.с.19-20).
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання ми технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У статті 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, відповідно до положень ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинено в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Диспозиція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинено особливий період, і вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.
Із наявних в матеріалах справи розпорядження №51 від 19.01.2026 року та №73 від 23.01.2026, підписаних тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (Городок) адресованих ТОВ «Контінентал Фармерз Поділля» вказані розпорядження стосувались виклику для звірки облікових даних на 29.01.2026 року та на 24.01.2026 відповідно до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Городок) працівників Товариства ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . 
З витягу з електронного військово-облікового документу, сформованого в застосунку Резерв+, містяться дані про оновлення документа ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , сформованого 17.02.2026 року о 06:23 слідує, що дані уточнено вчасно (а.с.24).
З витягу з електронного військово-облікового документу, сформованого в застосунку Резерв+, містяться дані про оновлення документа ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , сформованого 10.02.2026 року о 20:22 слідує, що дані уточнено вчасно (а.с.24).
Згідно наказу директора ТОВ «Мрія Фармінг Поділля» І.Бабія від 07.08.2023 року №2023/08/07 слідує, що на виконання вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», ОСОБА_3 , провідного менеджера з персоналу, призначено з 07 серпня 2023 року відповідальною за ведення персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підприємстві (а.с.21).
Відповідно до акту перевірки стану ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підприємстві ТОВ «Мрія Фармінг Поділля», затвердженого начальником Хмельницької районної військової адміністрації К. Кордонським 08.06.2025 року вбачається, що наказом керівника підприємства ТОВ «МРІЯ ФАРМІНГ ПОДІЛЛЯ» обов`язки щодо ведення військового обліку призовників та військовозобов`язаних покладено на ОСОБА_3 . Стан методологічного та методичного забезпечення заходів військового обліку на задовільному рівні: військового обліку призовників та військовозобов`язаних покладено на ОСОБА_3 . Забезпечення функціонування системи військового обліку у підприємстві товариства з обмеженою відповідальністю «МРІЯ ФАРМІНГ ПОДІЛЛЯ» організовано задовільно; ведення військового обліку відповідає визначеними вимогам законодавства, але потребує його постійного підтримання на належному рівні і вдосконалення відповідно до вимог Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (а.с.22-23).
Згідно із ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до положень статтей 73-76 КАС України докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.
Статтею 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Позивач, серед іншого, посилається на те, що не був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи стосовно нього, внаслідок чого був позбавлений можливості бути присутнім під час розгляду справи, заявляти копотання, надавати додаткові докази та скористатись допомогою захисника.
Так, в матеріалах справи наявна вимога від 02.02.2026 №2/743 за підписом тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (Городок) про виклик на 12.02.2026 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Городок) позивача для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП за невиконання вищевказаних розпоряджень №51 та №73.  
Жодних доказів щодо повідомлення позивача про те, що розгляд адміністративної справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП відбудеться саме 24.03.2026 р. суду не надано, а наявна у матеріалах справи копія оскаржуваної постанови та її зміст дають можливість стверджувати, що розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП проводився за відсутності позивача.
В матеріалах справи також відсутні докази, які б свідчили про ухилення останнього від отримання повідомлення про час та місце розгляду справи.
Як слідує із змісту оспорюваної постанови, графи «копію постанови отримав», «підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», не заповнені.
Відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.  
Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, в тому числі і за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає, що про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.   
Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. 
Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату, Верховний Суд у постановах від 06.03.2018 року у справі № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі №591/2794/17, від 06.02.2020 №05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі №286/4145/15-а дійшов такого висновку: «факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу».
Процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.
Отже, оскаржувана постанова прийнята не у спосіб, який передбачений нормами КУпАП, оскільки має місце порушення норм процесуального права при її винесені, порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. 
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
В контексті спірних правовідносин, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.  
У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості. 
Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція. (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98). 
Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави. Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.     
У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).  
Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційного Суду України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (п. 4.1). 
Суд зазначає, що обов`язок особи, яка склала матеріали про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.  
Позивач заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а). 
Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.     
Відповідачем під час розгляду справи жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суду не надано.  
З урахуванням викладеного, а також шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем, суд прийшов до висновку про недоведеність вини саме позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а також недотримання процедури притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, що є підставами для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення протиправною, наслідком чого є її скасування.
В позовній заяві позивач просить поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом, посилаючись на те, що про існування оскаржуваної постанови №6321 від 24.03.2026 позивачу стало відомо 07.04.2026, коли ним отримано поштове відправлення Укрпошти з примірником даної постанови. З огляду на вищенаведене, суд приходить до переконання, що слід поновити позивачу строк звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки строк звернення до суду з адміністративним позовом пропущений з поважної причини.
Крім того, на підставі ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі наведеного, керуючись статтями 2,5,9,72,73,77,78,134,139,241-246,250,255,268-272,286,295,297 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №6321 від 24 березня 2026 року.
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в інтересах якого діє адвокат Югов Сергій Анатолійович (на підставі ордера на надання правничої допомоги серії ВО №1137213 від 14.04.2026 року) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №6321 від 24 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 34 000,00 гривень – скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.
Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 532,48 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гусятинського районного суду 
Тернопільської області   Елла МИТРАЖИК