Справа 521/2278/26
Номер провадження 3/521/1381/26
ПОСТАНОВА
16 червня 2026 року м. Одеса

Суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси Передерко Д.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , захисника Лодиги М.Т., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділеня поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого інженером в ТЕЦ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №762857, 04.02.2026 року ОСОБА_1 , за місцем свого проживання вчинив відносно свого прийомного сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного та економічного характеру, а саме зачинивши приміщення де знаходилась їжа, ображав нецензурною лайкою, внаслідок могла бути завдана шкода його психологічному здоров`ю.
По даному факту працівниками поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснивши що ніяких дій, які б могли завдати шкоду, до його приманного сина він не вчиняв. 
Дослідивши надані матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та потерпілого суд вважає, що докази є сумнівними і недостатніми для визнання ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. При цьому суд виходить з наступного.
Стаття 7 КУпАП закріплює, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Частина 2 ст. 173-2 КУпАП закріплює, що адміністративна відповідальність настає за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у п. 3 ч. 1 ст. 1 визначає домашнє насильство як діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частина 2 ст. 251 КУпАП закріплює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173 - 2 КУпАП, до суду надані наступні докази:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №762857 від 04.02.2026 року; 
-рапорт інспектора СЮП ВП ОРУП №1 ГУНП в Одеській області І. Шиндель;
-пояснення ОСОБА_2 від 04.02.2026 року;
-свідоцтво про народження ОСОБА_2 Серія НОМЕР_1 ;
-пояснення ОСОБА_3 від 04.02.2026 року;
-свідоцтво про народження ОСОБА_3 . Серія НОМЕР_2 ;
-пояснення ОСОБА_1 від 04.02.2026 року;
-копія паспорту громадянина ОСОБА_1 ;
-рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 19.12.2018 року, про усиновлення;
-форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 повідомив, що до батька він не має ніяких претензій, з ним в нього гарні відносини, ОСОБА_1 ніколи його не ображав, не висловлювався на його адресу нецензурною лайкою, будь-яких вчинків, які б могли завдати шкоду його психологічному здоров`ю з боку його батька не було. Його зауваження з приводу небажання відвідувати школу він вважає обґрунтованими.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, відповідальність за скоєння домашнього насильства настає виключно у випадку, якщо в результаті вчинення такого діяння мали місце наслідки у вигляді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, що повинно бути вказано у протоколі, який за своєю суттю є процесуальним документом обвинувачення.
Проаналізувавши докази вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 та завдання шкоди його психічному здоров`ю, суд вважає, що зібрані органом поліції докази не підтверджують існування обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, суд враховує, що по суті єдиними вагомими доказами вини ОСОБА_1 були показання потерпілого ОСОБА_2 , який не підтвердив у суді обставини, зазначені у протоколі і спростував заподіяння шкоди його психологічному здоров`ю.
Відповідно до положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
Згідно ст. 62 Конституції України, яка є нормою прямої дії, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
На підставі вищевикладеного, згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 38, 173-2, 245, 247, 251, 252, 268, 283-285 КУпАП, суддя, -
ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з моменту її проголошення.

Суддя:   Дмитро Передерко