Справа № 930/1330/26
№2/930/1186/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.07.2026 року       Немирівський районний суд
Вінницької області
в складі головуючого судді:     Алєксєєнка В.М.
при секретарі:       Загребельного О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач – ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 1624370 від 24.05.2024 року в сумі 17 250,00 грн, а також судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що 24.05.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) шляхом обміну електронними повідомленнями було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1624370, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Позивач зазначає, що після реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора, заповнення електронної заявки на отримання кредиту та проходження процедури ідентифікації і верифікації із використанням системи BankID НБУ, відповідачу було направлено пропозицію (оферту) укласти кредитний договір шляхом розміщення його тексту в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця.
Після ознайомлення з умовами договору відповідач висловив згоду на його укладення шляхом натискання відповідної кнопки в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора. Для підписання договору на зазначений відповідачем номер мобільного телефону було надіслано одноразовий ідентифікатор, який відповідач увів до інформаційної системи, чим акцептував оферту та уклав договір.
Відповідно до умов кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу кредит у сумі 2 500,00 грн строком на 360 днів. За користування кредитом передбачено сплату процентів, зокрема стандартної процентної ставки у розмірі 1,50 % на день, а в окремих випадках – зниженої процентної ставки 1,05 % на день.
Позивач зазначає, що ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» належним чином виконало свої зобов`язання за договором, перерахувавши кредитні кошти на банківську картку, реквізити якої були зазначені відповідачем під час оформлення кредиту, що підтверджується документами надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК».
Разом із тим відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у встановлені договором строки кредит та проценти не повернув, унаслідок чого утворилася прострочена заборгованість.
15.07.2025 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 01.02-23/25, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 1624370 від 24.05.2024 року.
На підтвердження переходу права вимоги позивач посилається на договір факторингу, витяг з додатка № 1 (реєстру боржників), а також зазначає, що оригінал реєстру боржників перебуває у його володінні.
За твердженням позивача, станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором № 1624370 від 24.05.2024 року становить 17 250,00 грн, з яких:
2 500,00 грн – заборгованість за тілом кредиту;
13 500,00 грн – заборгованість за процентами;
1 250,00 грн – пеня та штрафні санкції.
На підтвердження заявленого розміру заборгованості позивачем подано розрахунок заборгованості.
На підставі наведеного позивач просить позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором і понесені судові витрати.
Ухвалою від 04.06.2026 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просить розглядати справу за його відсутності
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився. Разом із тим 07.07.2026 року подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 2 500,00 грн, а в решті позовних вимог просить відмовити. На обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що є військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним на військову службу за мобілізацією, проходить службу безпосередньо в районі ведення бойових дій та має статус учасника бойових дій. У зв`язку з цим, на його думку, він не мав можливості своєчасно виконати свої зобов`язання за кредитним договором. Крім того, відповідач вважає неправомірним нарахування процентів, посилаючись на положення статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Також зазначає, що розмір нарахованих позивачем процентів значно перевищує суму основного боргу. Відповідач не заперечував проти розгляду справи за його відсутності.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, приходить до таких висновків.
Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 24.05.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1624370 в електронній формі.
Відповідно до статей 205, 207, 627, 628, 638, 639 ЦК України правочин може вчинятися в письмовій, у тому числі електронній, формі. Згідно зі статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, прирівнюється за правовими наслідками до договору, укладеного у письмовій формі.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач пройшов процедуру ідентифікації та верифікації в інформаційно-комунікаційній системі первісного кредитора, після чого акцептував пропозицію укласти договір шляхом введення одноразового ідентифікатора, надісланого на зазначений ним номер мобільного телефону. Таким чином, суд доходить висновку, що кредитний договір № 1624370 від 24.05.2024 року укладений сторонами відповідно до вимог чинного законодавства.
Згідно з умовами договору первісний кредитор надав відповідачу кредит у розмірі 2 500,00 грн, що підтверджується наданими позивачем документами про перерахування кредитних коштів на банківську картку відповідача. Доказів повернення зазначених коштів суду не надано.
15.07.2025 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01.02-23/25, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 1624370.
Відповідно до статей 512, 514, 516, 1077 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Оскільки матеріалами справи підтверджено факт отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 2 500,00 грн, а доказів їх повернення не надано, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення основної суми боргу.
Оцінюючи вимоги позивача про стягнення процентів за користування кредитом, суд виходить із такого.
Відповідачем на підтвердження своїх заперечень надано посвідчення учасника бойових дій серії № НОМЕР_1 , видане 20.08.2024 року, а також довідку військової частини форми № 5 від 29.06.2026, відповідно до якої він проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 .
Сукупність зазначених доказів підтверджує, що відповідач є військовослужбовцем, призваним на військову службу за мобілізацією, та користується гарантіями, передбаченими Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним, з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та іншими фінансовими установами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Як убачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, проценти у сумі 13 500,00 грн нараховані за період з 24.05.2024 року по 19.05.2025 року.
Разом із тим матеріали справи не містять відомостей про дату призову відповідача на військову службу за мобілізацією, а надана відповідачем довідка форми № 5 таких відомостей не містить. За відсутності зазначених даних суд позбавлений можливості встановити момент виникнення у відповідача права на пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та визначити, за який саме період проценти можуть бути стягнуті, а за який їх нарахування заборонено законом.
При цьому позивачем заявлено до стягнення проценти єдиною сумою за весь період їх нарахування без розмежування залежно від часу проходження відповідачем військової служби та без визначення розміру процентів, які, на думку позивача, підлягають стягненню з урахуванням гарантій, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За відсутності відомостей про дату призову відповідача на військову службу суд позбавлений можливості визначити період, за який проценти можуть бути стягнуті, та здійснити їх перерахунок, оскільки це призвело б до фактичної заміни процесуального обов`язку позивача щодо доведення розміру заявлених позовних вимог.
За таких обставин суд доходить висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір процентів, який підлягає стягненню з відповідача з урахуванням гарантій, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.
Щодо вимоги про стягнення пені та штрафних санкцій у сумі 1 250,00 грн суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного стану та протягом тридцятиденного строку після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня), нарахована включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання таких договорів, підлягає списанню кредитодавцем.
Оскільки заявлені позивачем до стягнення пеня та штраф нараховані за прострочення виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором у період дії воєнного стану, вимоги про їх стягнення суперечать наведеним положенням закону, а тому задоволенню не підлягають.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 2 500,00 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом та штрафних санкцій слід відмовити.
Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією, наявною в матеріалах справи.
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 500,00 грн із заявлених 17 250,00 грн, судові витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 385 грн 86 коп. (2 662,40 грн ? 2 500,00 грн ? 17 250,00 грн), а решта понесених позивачем судових витрат покладається на нього.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст.509,526,527,530,1048,1049, 1050,1054 ЦК України, керуючись ст. ст.12,77,81,82, 141,259,263-268,265,354 ЦПК України, суд - 
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 37616221) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 1624370 від 24 травня 2024 року у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» судовий збір у розмірі 385 (триста вісімдесят п`ять) гривень 86 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: В.М. Алєксєєнко