ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2026 року	справа № 380/9899/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Мартинюка В.Я.,
розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження у м.Львові адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, другого відповідача Головного управління МВС України у Львівській області про визнання протиправними дій, - 

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, другого відповідача Головного управління МВС України у Львівській області, в якому, з урахуванням ухвали про роз`єднання позовних вимог, просить:
визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та не виплати при звільненні грошової компенсації за не використані 327 днів відпусток виходячи із розміру грошового забезпечення на дату звільнення – 19.02.2025;
визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та не виплати в повному розмірі грошової компенсації за не використані 184 дні відпустки, а саме визначення її розміру без урахування таких складових грошового забезпечення як доплати за службу у нічний час, індексації, доплати визначеної постановою КМУ від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” на яку позивач мав право у лютому 2025 року;
зобов`язати нарахувати та виплатити без урахування податків та зборів, грошову компенсацію за не використані 327 діб відпусток виходячи із розміру грошового забезпечення на день звільнення, розрахованого із урахуванням доплати за службу у нічний час, індексації та доплати визначеної постановою КМУ від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” за лютий 2025 року;
зобов`язати перерахувати розмір грошової компенсації за не використану частину відпустки у кількості 184 діб, включивши до такого розрахунку доплату за службу у нічний час, індексацію та доплату визначену постановою КМУ від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” за лютий 2025 року та виплати її без урахування податків та зборів. 

В обґрунтування позову зазначає, що йому виплачено грошову компенсацію не за всі дні невикористаної відпустки. В той же час, виплачена компенсація за певні періоди служби розрахована не правильно, зокрема для розрахунку не взято ні доплати за службу у нічний час, ні індексації, ні додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, яка є складовою грошового забезпечення. Зазначає, що період не використаних діб відпусток під час служби в ОВС України мав право використати під час служби в поліції, або має право на грошову компенсацію таких діб відпустки за рахунок останнього роботодавця в день звільнення. Також вказує, що доплата за службу у нічний час не виплачувалась через неналежну внутрішню організацію роботи установи (підрозділ де проходив службу позивач не надав списки з інформацією про періоди залучення до служби у нічний час до фінансового підрозділу). Стверджує, що відповідач протиправно не включив до розрахунків доплату за службу у нічний час, індексацію та додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.
Відповідач у відзиві вказав, що компенсації за не відбуті 65 днів відпустки та 80 днів відпустки як батьку, який має двох дітей віком до 15 років відносяться до періоду, коли позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, а не в органах Національної поліції України. Жодним нормативним актом не встановлено те, що Національна поліція України є правонаступником органів міліції. Національну поліцію України було утворено як новий орган, а не реорганізовано як правонаступника міліції.
Представник позивача у додаткових поясненнях зазначає, що у розпорядженні відповідача була наявна необхідна інформація про членів сім`ї позивача, зокрема і про дружину та дітей. Покликання Головного управління Національної поліції у Львівській області, про те, що воно є новоствореною установою і не є правонаступником Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, а тому не повинно відповідати за зобов`язання останнього, а саме невиплату компенсації за невикористані відпустки позивача є необгрунтованим. Вказує, що позивач не отримував грошової компенсації при звільненні з Органів внутрішніх справ за всі періоди служби, відтак отримав право використати ці дні відпустки за новим місцем служби. Період не використаних діб відпусток під час служби в ОВС України, позивач мав право використати під час служби в поліції, а якщо не використав, то отримав право на грошову компенсацію таких діб відпустки за рахунок останнього роботодавця в день звільнення (ГУНП у Львівській області). Саме Головне управління Національної поліції у Львівській області зобов`язане здійснити повний розрахунок при звільненні позивача, зокрема, вирішити питання компенсації за невикористані дні відпустки. Конструкція правової норми викладена у Порядку та умовах зобов`язує відповідача включити до розрахунку як індексацію так і додаткову винагороду якщо у місяці звільнення позивач мав на неї право. Вказані норми не передбачають такої вимоги як систематичність їх виплат про що хибно зазначає відповідач.
Другий відповідач у відзиві зазначив, що позивач не отримував грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 2015 рік, оскільки такі дні відпустки були ним фактично використані перед звільненням. Це підтверджується наказом про звільнення від 06.11.2015 № 882 о/с. Враховуючи вищенаведене, підстав для виплати ОСОБА_1 , при звільнення зі служби з органів внутрішніх справ грошової компенсації за невикористані відпустки за період з 2009 по 2015 роки не має. Таким чином, наявними в особовій справі та інших кадрових документах підтверджується, що протягом проходження служби позивач щороку реалізовував своє право на щорічні чергові відпустки, які надавалися йому відповідними наказами ГУМВС України у Львівській області. При цьому чергова відпустка відповідно до пункту 52 Положення № 114 мала надаватися до кінця робочого року, а у році звільнення невикористана частина відпустки була фактично використана позивачем перед звільненням, що підтверджується наказом про звільнення від 06.11.2015 № 882 о/с. Отже, відсутні будь-які документально підтверджені дані про наявність у ОСОБА_1 невикористаних днів щорічних чергових відпусток за період з 2009 по 2015 роки, за які могла б бути нарахована та виплачена грошова компенсація. У зв`язку з цим правові та фактичні підстави для виплати позивачу при звільненні грошової компенсації за невикористані відпустки за вказаний період відсутні. Враховуючи те, що позивачем не доведено протиправність дій відповідача – відсутні правові підстави у задоволенні позовних вимог. Вказує, що з 09.05.2021 року стаття 19 Закону N 504/96-ВР визначає, що додаткова оплачувана відпустка надається одному з батьків, не залежно від статі. Отже під час звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ 06.11.2015 діяла ст. 19 Закону N 504/96-ВР в редакції до 09.05.2021 року, яка встановлювала лише право матері на отримання додаткової відпустки на дітей. Норма ст. 19 ЗУ "Про відпустки", у редакції яка діяла впродовж спірного періоду заявленого позивачем (у період спірних правовідносин) не визнавалась неконституційною та була чинною/діючою у період виникнення спірних правовідносин, зокрема діяла як під час проходження позивачем з 2009 по 2015р.р. служби в міліції, так і під час його звільнення, виключення зі списків особового складу, всіх видів грошового забезпечення (аж до внесення в неї змін Законом №410-IX). 

Ухвалою суду від 26.05.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11.07.2025 року справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22.09.2025 року зупинено провадження у справі.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18.05.2026 року поновлено провадження у справі.
Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, від 06.07.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, суд встановив наступні обставини справи.
Відповідно до витягу з наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №882 о/с від 06.11.2015 року позивача звільнено у запас Збройних Сил за п.64 «з» (у зв`язку з переходом на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації).
Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області №107 о/с від 19.02.2025 року позивача звільнено зі служби в поліції відповідно до Закону України “Про національну поліцію” за п.2 ч.1 ст.77 за станом здоров`я, виплативши грошову компенсацію за невикористані під час проходження служби дні щорічних оплачуваних відпусток, у кількості 184 дні (за 2015 рік – 03 дні основної відпустки, 01 день додаткової відпустки, за 2021 рік – 30 днів основної відпустки, 14 днів додаткової відпустки, за 2022 рік – 30 днів основної відпустки, 15 днів додаткової відпустки, за 2023 рік – 30 днів основної відпустки, 15 днів додаткової відпустки, за 2024 рік – 30 днів основної відпустки, 15 днів додаткової відпустки, за фактично відпрацьований час у 2025 році – 01 день додаткової відпустки) та відрахувавши з грошового забезпечення за надмірно використану відпустку у 2025 році тривалістю 12 днів основної відпустки.
Представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом від 09.05.2025 року, в якому, серед іншого, просив повідомити про кількість днів відпусток, на які мав право позивач в 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роках відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», із зазначенням кількості діб основної та додаткової відпустки у відповідному році. Надати інформацію про всі надані відпустки позивачу в 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роках, зазначивши вид відпустки, тривалість та період її надання, а також відомості про дату та номер наказу. Надати інформацію чи надавалась позивачу щорічна додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів, як батьку, який має двох дітей віком до 15 років за періоди служби з 2015 по 2020 роки. Надати інформацію чи надавалась позивачу щорічна додаткова оплачувана відпустка як учаснику бойових дій за періоди служби з 2015 по 2025 роки. Надати інформацію де на даний час знаходяться (зберігаються) оригінали вищезгаданих наказів про надання відпусток виданих у період з 2015 по 2025 роки.
В матеріалах справи наявна інформація щодо розрахунку компенсації за невикористану відпустку позивача, відповідно до якої всього нараховано – 183679 грн. 92 коп.; до перерахування на картку – 174495 грн. 92 коп.
Відповідно до витягу з відомостей на виплату компенсації за невикористану відпустку за лютий 2025 року позивачу підлягає до виплати 152891 грн. 67 коп.
Відповідно до витягу з відомостей на виплату компенсації за невикористану відпустку за березень 2025 року позивачу підлягає до виплати 21604 грн. 25 коп.

Змістом спірних правовідносин є не нарахування та не виплата при звільненні грошової компенсації за не використані 327 днів відпусток виходячи із розміру грошового забезпечення на дату звільнення; не нарахування та не виплата в повному розмірі грошової компенсації за не використані 184 дні відпустки, а саме визначення її розміру без урахування таких складових грошового забезпечення як доплати за службу у нічний час, індексації, доплати визначеної постановою КМУ від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” на яку позивач мав право у лютому 2025 року.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам судом враховано таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі – Закон №580-VII).
Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за станом здоров`я (через хворобу) - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції (п.2 ч.1 ст.77 Закону №580-VII).
Відповідно до ч.1 ст.92 Закону №580-VII поліцейським надаються щорічні оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.
Частиною другою вказаної норми передбачено, що поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Як передбачено у ч.1 ст.93 Закону №580-VII тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються.
Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки (ч.2 ст.93 Закону №580-VII).
Частиною третьою вказаної норми передбачено, що за кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.
Тривалість щорічної відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби (ч.4 ст.93 Закону №580-VII).
Відповідно до абзацу першого ч.9 ст.93 Закону №580-VII поліцейським, які звільняються зі служби в поліції за власним бажанням, за віком, за станом здоров`я (через хворобу) або у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням організаційних заходів, у році звільнення, за їх бажанням, надається щорічна основна відпустка з наступним звільненням, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. Датою звільнення поліцейського в цьому разі є останній день відпустки.
Відповідно до абзацу другого вказаної норми, при звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини щорічної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.
Як передбачено у ч.10 зазначеної норми, поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі не використані під час проходження служби дні: щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського; щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Згідно з абзацом другим п.15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» №580-VIIІ за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.
Відповідно до абзацу першого п.8 розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 (далі – Порядок №260, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського.
Виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. У випадках припинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 8 розділу I цих Порядку та умов, і призупинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 7 цього розділу, виплата компенсації за невикористану відпустку проводиться з розміру грошового забезпечення, яке було встановлено на день припинення (призупинення), крім премії (абзац десятий п.8 розділу III Порядку №260).
Із викладених норм слідує висновок, що поліцейські, які звільняються із служби в поліції мають право на грошову компенсацію за невикористані дні відпустки (щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток). 
При цьому, грошова компенсація за невикористані дні відпусток проводиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення зі служби.
Верховний Суд у постанові від 19.01.2021 у справі №160/10875/19 вказав, що право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону України «Про Національну поліцію». Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Враховуючи встановлені обставини та викладені норми, суд зазначає, що у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.
Отже, у випадку звільнення особи з органів Національної поліції їй виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.
При цьому, суд зауважує, що компенсація за невикористані додаткові відпустки не обмежується тільки роком звільнення поліцейського та поширюється на роки, що передували звільненню.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №826/8185/18.

Позивач уважає, що йому невиплачено компенсацію за невикористані 327 днів відпусток, з яких:
- 30 днів щорічної відпустки за 2010 рік та 35 днів щорічної відпустки за 2012 рік;
- 112 днів невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2017, 2019, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роки;
- 150 днів невикористаної щорічної додаткової оплачуваної відпустки, як батьку, який має двох дітей віком до 15 років за 2009 - 2023 роки.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» ліквідовано як юридичну особу публічного права Головне управління Міністерства внутрішніх справ України Львівській області та його структурні підрозділи і одночасно утворено як юридичну особу публічного права, зокрема, Головне управління Національної поліції у Львівській області.
Преамбулою Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-XII визначалось, що міліція – це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.
Згідно з ч.1 ст.1 Закону №580-VII Національна поліція України – це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Отже, суд дійшов висновку, що у даному випадку держава ліквідувала один державний орган – міліцію та, відповідно, створила інший – Національну поліцію, поклавши на новостворений орган, у тому числі, виконання завдань і функцій ліквідованого органу.
Верховний Суд у постановах від 23.01.2019 (справа №826/26414/15), від 04.03.2014 (справа №21-8а14), від 27.05.2014 (справа №21-108а14), від 28.10.2014 (справа №21-484а14) виклав правову позицію згідно з якою, ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію.
Разом з тим, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.
Вказана правова позиція підтримана Верховним Судом також у постановах від 20.05.2019 (справа №823/5357/15), від 12.12.2018 (справа №823/5397/15), від 13.03.2019 (справа №826/751/16).
Відтак, з урахуванням зазначених правових висновків Верховного Суду, саме на Головне управління Національної поліції у Львівській області слід покласти обов`язок з приводу нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за невикористані дні відпустки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення.
Окрім того, відповідно до абзацу другого п.15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VII, за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.
Відтак, відповідач при звільненні зобов`язаний компенсувати, у тому числі, дні невикористаної відпустки під час проходження служби в органах Міністерства внутрішніх справ України.
При цьому, відповідачем та другим відповідачем не надано, як цього вимагає ч.2 ст.77 КАС України, доказів у підтвердження того, що при звільненні позивача із служби в органах Міністерства внутрішніх справ України у зв`язку з переходом йому не здійснювалася виплата грошової компенсації за невикористані 75 днів щорічної відпустки.
Щодо компенсації за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як учасника бойових дій, то в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України, судом застосовано висновки Верховного Суду викладені у постановах від 14 квітня 2021 року у справі № 620/1487/20 і від 29 квітня 2021 року у справі № 200/602/20-а, згідно яких "... у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ст. 16-2 Закону № 504/96-ВР та ст. 12 Закону № 3551-ХІІ.".
Статус позивачча як учасника бойових дій сторонами не заперечується та підтверджується посвідченням від 20.10.2015 року, серія НОМЕР_1 , а тому він має право на компенсацію за невикористані дні згаданої додаткової відпустки.
Щодо компенсації за невикористані дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки, як батьку, який має двох дітей віком до 15 років, то суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР (у редакції до 09.05.2021 року), жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або яка усиновила дитину, матері особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів.
Згідно із ч.1 ст.19 Закону України «Про відпустки» (у редакції з 09.05.2021 року), одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або які усиновили дитину, матері (батьку) особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України).
Враховуючи зміст наведеної норми до 09.05.2021 року та після, суд уважає, що позивач, як батько двох дітей віком до 15 років, набув право на згадану відпустку після 09.05.2021 року, як і право на компенсацію цієї невикористаної відпустки при звільненні.
Відтак, кількість днів оплачуваної додаткової відпустки за 2021, 2022 та 2023 рік становить 30 днів, а не 150, як просить позивач.
При цьому, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження використання такої відпустки матір`ю дітей.
У цьому контексті слід зазначити і те, що відповідачем та другим відповідачем не надано, як цього вимагає ч.2 ст.77 КАС України, доказів у підтвердження того, що при звільненні позивача здійснювалася виплата грошової компенсації за невикористані 75 днів щорічної відпустки, 112 днів невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій та 30 днів невикористаної щорічної додаткової відпустки, як батьку який має двох дітей віком до 15 років.
З огляду на викладені норми права та встановлені обставини, суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо ненарахування та невиплатити позивачу грошової компенсації за невикористані 217 днів відпустки при звільненні.

Щодо вимог з приводу визначення розміру грошової компенсації за не використану частину відпустки у кількості 184 діб без урахування таких складових грошового забезпечення як індексації.
Згідно з п.п.4, 5 ч.10 ст.62 Закону №580-VIII, поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України; у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства.
Відповідно до ч.5 ст.94 Закону №580-VIII, грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Статтею 18 Закону України від 05.10.2000 №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (з наступними змінами та доповненнями; далі - Закон №2017-III) визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
За приписами ст.1 Закону України від 03.07.1991 року №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (з наступними змінами та доповненнями; далі - Закон №1282-XII), індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до ст.2 Закону №1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Частиною другою ст.6 Закону №1282-XII передбачено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (з наступними змінами та доповненнями; далі - Порядок №1078).
Згідно з п.2 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення поліцейських.
Системний аналіз наведеного правового регулювання свідчить про те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. При цьому, відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Таким чином, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи із служби в поліції жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.
До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 26.04.2023 року у справі №420/19450/21 та від 11.04.2024 року у справі №240/34639/22.
Зважаючи на наведене суд приходить до висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення поліцейських для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 року у справі №380/10415/25 позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2025 по 19.02.2025; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з січня 2024 року по грудень 2024 року в повному розмірі, виходячи з розрахунку базового місяця – листопад 2015 року; зобов`язано Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 без урахування податків та зборів індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2025 по 19.02.2025, виходячи з розрахунку базового місяця – листопад 2015 року; зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 розмір індексації грошового забезпечення за період з січня 2024 року по грудень 2024 року, виходячи з розрахунку базового місяця – листопад 2015 року та виплати її без урахування податків та зборів; в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2026 року у справі №380/10415/25 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області залишено без задоволення; рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року у справі № 380/10415/25 – без змін.
Судом встановлено, що обчислення розміру грошової компенсації за не використану частину відпустки у кількості 184 діб позивачу відбулося без урахування індексації грошового забезпечення, що не заперечується відповідачем.
З урахуванням досліджених судом фактичних даних, суд вважає, що у даному випадку, обчислюючи розмір грошової компенсації за не використану частину відпустки у кількості 184 діб без урахування індексації грошового забезпечення, відповідач діяв всупереч вимогам чинного законодавства.
Відтак, позовні вимоги у цій частині також є підставними та підлягають задоволенню.

Щодо вимог з приводу визначення розміру грошової компенсації за не використану частину відпустки у кількості 184 діб без урахування таких складових грошового забезпечення як доплати визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”.
Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної кримінально-виконавчої служби, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
При цьому, відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові від 27.03.2025 року у справі №240/2921/23 Верховний Суд зазначив наступне: «Вирішуючи питання того, чи є додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, винагородою, яка має постійний характер та підлягає включенню до складу місячного грошового забезпечення для визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції, Верховний Суд зазначає, що пункт 1 Постанови № 168 чітко і однозначно передбачає, що: додаткова винагорода за своєю суттю є тимчасовою (непостійною) виплатою поліцейського, оскільки установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану; розмір додаткової винагороди не є сталим, адже вона виплачується пропорційно в розрахунку на місяць в залежності від виконання завдань та часу приймання поліцейським участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів; визначається наказами командирів (начальників).
Отже за відсутності принаймні однієї із указаних умов, виплата додаткової винагороди не здійснюється.
Таким чином, за своєю правовою природою, додаткова винагорода, установлена пунктом 1 Постанови № 168, є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення.
Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2025 у справі №200/1564/24 та полягає в наступному.
Застосовуючи указану правову позицію колегія суддів не стверджує про подібність правовідносин у справі № 200/1564/24 та у справі що розглядається, а використовує указаний підхід для з`ясування правової природи додаткової винагороди, установленої пунктом 1 Постанови № 168.
Отже, указаний висновок є застосовним до спірних правовідносин та колегія суддів, яка здійснює касаційний перегляд цієї справи, не знаходить підстав для відступу від останнього.
За такого правового урегулювання та обставин справи Верховний Суд уважає помилковим висновок судів попередніх інстанцій про те, що передбачена Постановою № 168 додаткова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер.
Отже, оскільки до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні зі служби в поліції, включаються винагороди, які мають постійний характер, а додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, має тимчасовий (непостійний) характер, оскільки установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану, Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого повинна бути обрахована одноразова грошова допомога при звільненні позивачки зі служби в поліції, додаткової винагороди, яка нараховувалася та виплачувалася їй з березня 2022 року по жовтень 2022 року включно, відповідно до Постанови № 168».
Враховуючи зазначені правові висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги з приводу зобов`язання відповідача перерахувати розмір грошової компенсації за не використану частину відпустки у кількості 184 діб, включивши до такого розрахунку доплату, визначену постановою КМУ від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Щодо вимог з приводу визначення розміру грошової компенсації за не використану частину відпустки у кількості 184 діб без урахування таких складових грошового забезпечення як доплати за службу у нічний час.
Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання), визначаються Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 29.04. 2016 за № 669/28799 (з наступними змінами та доповненнями; далі - Порядок №260).
Відповідно до абзацу першого п.11 Розділу II Порядку № 260, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. 
Згідно із абзацом другим вказаної норми, годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні. 
Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00 (абзац третій п.11 Розділу II Порядку № 260).
Відповідно до абзацу четвертого цієї норми, поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.
Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час (абзац п`ятий п.11 Розділу II Порядку № 260).
Як передбачено в абзаці шостому п.11 Розділу II Порядку № 260 підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.
Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється керівником підрозділу, у якому проходить службу поліцейський, шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною в додатку 1 до цих Порядку та умов, яка до 15 числа місяця, наступного після залучення поліцейських до несення служби в нічний час, подається до бухгалтерської служби (абзац сьомий п.11 Розділу II Порядку № 260).
Відповідно до абзацу восьмого п.11 Розділу II Порядку № 260 доплата за службу в нічний час не має постійного характеру та виплачується поліцейським, залучення яких до служби в нічний час, підтверджене вказаними вище документами, за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.
Із згаданих норм, зокрема, п.11 Розділу II Порядку № 260, слідує, що доплата за службу в нічний час не входить до переліку складових грошового забезпечення, що враховуються при обчисленні грошової компенсації за не використану частину відпустки, оскільки її виплата здійснюється не щомісячно, вона має компенсаційний характер і пов`язана, як правило, з виконанням додаткових обов`язків. 
Тобто, ця виплата не є щомісячною і не має систематичного характеру, її розмір не є фіксованим, а тому вона не є складовою грошового забезпечення, з якого обчислюється вказана виплата.
Як наслідок, згадані позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Щодо зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за не використані 327 діб відпусток виходячи із розміру грошового забезпечення на день звільнення, розрахованого із урахуванням доплати за службу у нічний час, індексації та доплати визначеної постановою КМУ від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” за лютий 2025 року.
Суд зазначає, що відповідач ще не здійснив нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за не використані 217 діб відпусток на виконання даного судового рішення.
Відтак, зазначені вимоги є передчасними та не підлягають задоволенню.

При цьому, з урахуванням встановлених обставин, судом не беруться до уваги інші твердження сторін.

З огляду на викладене адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, питання щодо їх розподілу буде вирішуватись після надання позивачем доказів щодо їх понесення.

Що стосується судового збору, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такий не підлягає стягненню зі сторін.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, –

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 при звільненні грошової компенсації за не використані 217 днів відпусток виходячи із розміру грошового забезпечення на дату звільнення – 19.02.2025.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 в повному розмірі грошової компенсації за не використані 184 дні відпустки, а саме визначення її розміру без урахування таких складових грошового забезпечення як індексації грошового забезпечення.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області (адреса: м.Львів, пл.Григоренка, 3, код ЄДРПОУ 40108833) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) без урахування податків та зборів, грошову компенсацію за не використані 217 діб відпусток.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області (адреса: м.Львів, пл.Григоренка, 3, код ЄДРПОУ 40108833) перерахувати ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) розмір грошової компенсації за не використану частину відпустки у кількості 184 діб, включивши до такого розрахунку індексацію грошового забезпечення та виплати її без урахування податків та зборів. 
В іншій частині у задоволенні позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Мартинюк Віталій Ярославович