КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 754/2139/26 Головуючий в суді І інстанції Татаурова І.М.
Провадження № 33/824/2535/2026 Головуючий у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Зінченка Павла Леонідовича на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 01 квітня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 01 квітня 2026 року  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Зінченко П.Л. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного і всебічного з`ясування обставин справи. Суд не забезпечив реалізацію права на захист та принципу змагальності сторін, оскільки подані стороною захисту клопотання про витребування доказів і визнання окремих доказів недопустимими фактично не були розглянуті по суті. При цьому суд, не вирішивши зазначені клопотання, розглянув справу та постановив рішення про притягнення особи до відповідальності.
Матеріали справи не містять належних і достатніх доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який є обов`язковою ознакою складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що долучені до справи відеозаписи не містять моменту керування автомобілем, його зупинки чи інших об`єктивних даних, які б підтверджували перебування ОСОБА_1 за кермом під час руху транспортного засобу. Водночас суд лише перелічив наявні докази, але не навів їх належного аналізу та не зазначив, яким саме доказом підтверджується факт керування. На думку захисника, за наявності сумнівів щодо доведеності цієї обставини вони повинні тлумачитися на користь особи відповідно до принципу презумпції невинуватості.
Крім того медичний огляд на стан сп`яніння не був належним чином перевірений судом щодо його допустимості та достовірності. Вказує, що після ознайомлення з матеріалами справи стороною захисту було встановлено відсутність направлення на медичний огляд, а заклад охорони здоров`я відмовив у наданні копій первинних документів, зокрема акту медичного огляду, направлення, витягів із журналів реєстрації та первинних результатів вимірювання. Незважаючи на подане клопотання про витребування цих документів, суд не розглянув його по суті та не забезпечив отримання зазначених доказів, чим позбавив сторону захисту можливості перевірити дотримання процедури проведення огляду та достовірність його результатів.
Також наголошує, що суд формально оцінив відеодокази та не навів мотивів, з яких дійшов висновку про доведеність вини «поза розумним сумнівом». Вказує, що суд не встановив належним чином ключову обставину, тобто факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , а також не з`ясував усіх питань, які відповідно до ст. 280 КУпАП підлягають обов`язковому встановленню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. На переконання захисника, суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, не надав належної оцінки доводам захисту та ухвалив рішення без достатньої доказової бази.
У зв`язку з наведеним адвокат Зінченко П.Л. вважає, що висновок суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є передчасним і не підтверджується належними доказами. З огляду на недоведеність факту керування транспортним засобом, неналежну перевірку доказів та істотні порушення права на захист, просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Щодо заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Беручи до уваги, що апеляційну скаргу подано після закінчення строку, передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції насамперед вирішує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право оскаржити постанову по справі.
Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.
З матеріалів справи вбачається, що постанову суду першої інстанції ухвалено 01 квітня 2026 року. Копію постанови суд направив стороні захисту 08 квітня 2026 року. Захисник наголошує, що вперше апеляційну скаргу було сформовано та подано через систему «Електронний суд» 10 квітня 2026 року, тобто в межах строку, визначеного законом. Водночас її реєстрація судом першої інстанції відбулася 13 квітня 2026 року, що стало підставою для висновку про пропуск строку на апеляційне оскарження. 
29 квітня 2026 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу було повернуто через відсутність клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з чим адвокат 05 травня 2026 року повторно звернувся з апеляційною скаргою із проханням поновити строк на апеляційне оскарження.
Адвокат зазначив, що дата реєстрації процесуального документа судом не залежить від волевиявлення особи, яка його подає. Крім того, справа була розглянута судом першої інстанції за відсутності сторони захисту, незважаючи на подане клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю захисника в іншому судовому провадженні, що фактично позбавило сторону захисту можливості бути присутньою під час проголошення рішення та своєчасно ознайомитися з його змістом.
За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, зумовлені об`єктивними процесуальними обставинами та не свідчать про недобросовісну поведінку сторони захисту. Враховуючи необхідність забезпечення права особи на апеляційний перегляд справи та доступ до суду, суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
Щодо клопотання про витребування доказів та визнання доказів недопустимими
Разом з апеляційною скаргою, захисник ОСОБА_1 - адвокат Зінченко П.Л. подав клопотання про витребування доказів та визнання доказів недопустимими. 
В обґрунтування поданого клопотання зазначив, що 19 березня 2026 року стороною захисту з метою реалізації права на захист до суду першої інстанції було подано аналогічне клопотання, яке судом розглянуто не було через неявку захисника у судове засідання. У подальшому, стороною захисту було направлено адвокатський запит до КНП «КМКЛ № 10» щодо надання первинних документів медичного огляду, у наданні яких адвокату було відмовлено. Зазначає, що відсутність вказаних медичних документів унеможливлює перевірку достовірності результату, встановлення дотримання процедури огляду, перевірку безперервності процесу від моменту зупинки до огляду, встановлення того, чи саме зазначений прилад використовувався щодо ОСОБА_1 . Таким чином сторона захисту позбавлена можливості ефективно реалізувати право на захист.
З метою повного та всебічного розгляду справи, 15 травня 2026 року Київським апеляційним судом витребувано у КНП «Київська міська клінічна лікарня № 10» наступну інформацію: 
- акт проведення медичного огляду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведеного 30 січня 2026 року, на підставі якого був виданий висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 000293 від 30 січня 2026 року;
- направлення на медичний огляд ОСОБА_1 ;
- витяг з журналу реєстрації медичних оглядів;
- результати первинних вимірювань (роздруківку газоаналізатора);
- дані щодо кількості проведених тестів;
- відомості про час проведення кожного вимірювання;
- дані про використаний прилад із прив`язкою до конкретного огляду.
На виконання вимог вказаного запиту, 19 травня 2026 року та 02 червня 2026 року на офіційну електронну пошту Київського апеляційного суду та засобами поштового зв`язку надійшла відповідь від КНП «Київська міська клінічна лікарня №10», до якої долучено належним чином завірені копії: 
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
- витягу із Журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
- акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 000293 від 30 січня 2026 року;
- результату обстеження для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі з використанням технічного засобу Газоаналізатора Drager Alcotest 6820 (тест № 13358).
Щодо клопотання про відтворення відеозапису під час апеляційного розгляду та фіксацію таймкодів у протоколі судового засідання
Разом з апеляційною скаргою захисником подано клопотання про відтворення відеозапису під час апеляційного розгляду та фіксацію таймкодів у протоколі судового засідання, вважаючи, що зазначені відеозаписи мають істотне значення для перевірки доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для задоволення заявленого клопотання.
Насамперед, положеннями КУпАП не передбачено ведення протоколу судового засідання під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а відтак відсутні й процесуальні підстави для внесення до такого протоколу відомостей щодо таймкодів відеозапису та опису їх змісту.
Водночас відеозаписи містяться в матеріалах справи та були досліджені судом під час підготовки справи до апеляційного розгляду і при перевірці доводів апеляційної скарги. Приписами КУпАП не встановлено обов`язку апеляційного суду здійснювати відтворення відеозаписів у судовому засіданні на вимогу учасника провадження чи фіксувати їх зміст у будь-якому процесуальному документі.
Таким чином, заявлені вимоги щодо обов`язкового відтворення відеозаписів у судовому засіданні та фіксації їх змісту із зазначенням таймкодів не ґрунтуються на вимогах процесуального закону, а тому клопотання задоволенню не підлягає.
Щодо перегляду справи по суті
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та не заперечив факт керування транспортним засобом у день складання протоколу про адміністративне правопорушення. Пояснив, що у нього раптово підвищився тиск, у зв`язку з чим він випив дві порції настоянки пустирника, яка містить спиртову основу, після чого сів за кермо та мав намір доїхати додому.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.
Згідно із ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.9 а) ПДР забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції
Порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлений положеннями статті 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок № 1103), та Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція № 1452/735).
Частиною другою ст. 266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
За приписами частини 4 цієї статті огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Суд першої інстанції, перевіривши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дійшов висновку, що працівниками поліції та лікарем наркологом під час огляду на стан алкогольного сп`яніння дотримано всіх вимог.
Так, із долучених відеозаписів з нагрудних портативних відеореєстраторів поліцейських вбачається, що у медичному закладі лікар проводить візуальний огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох поліцейських, а також за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 6820» (тест № 13358), результат якого становить 1,59 ‰.
Протягом усього відеозапису, а також після отримання результату огляду за допомогою газоаналізатора, ОСОБА_1 не висловлював заперечень щодо його правильності чи незгоди з ним.
Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом у день складання протоколу про адміністративне правопорушення, а навпаки пояснив, що після вживання настоянки пустирника сів за кермо з метою доїхати додому. 
Таким чином, твердження сторони захисту про недоведеність факту керування транспортним засобом спростовуються як матеріалами справи, так і безпосередніми поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18 грудня 2018 року, зареєстрованого в Міністерством юстиції України за № 28/322999 від 11 січня 2019 року, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.
Разом з тим, ні діючим законодавством, ні вищезазначеною Інструкцією не передбачено приєднання до матеріалів адміністративного провадження повного відеозапису з початку виконання службових обов`язків поліцейським. В даному випадку до матеріалів адміністративного провадження приєднані ті частини запису, які стосуються безпосередньо проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, ст. 251 КУпАП встановлені джерела доказів у справах про адміністративні правопорушення. При цьому, вказаною нормою закону не встановлено вичерпний перелік документів чи інших джерел інформації, які можуть бути доказами.
Таким чином, відеозапис, що міститься в матеріалах справи та який містить фактичні дані щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено ст. 251 КУпАП.
З вказаного відеозапису вбачається, що на ньому зафіксовано перебування водія ОСОБА_1 у кабінеті лікаря-нарколога, де останній здійснив продування приладу «Drager». Надалі було проведено його візуальний огляд, зокрема перевірено виконання проби з підняттям рук, дотиком пальцем до носа, а також виміряно артеріальний тиск. Після цього ОСОБА_1 повторно продув прилад «Drager», який показав результат 1,59 ‰. Крім того, на відеозаписі зафіксовано процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення та роз`яснення йому прав, передбачених законодавством.
Підстави вважати вказаний відеозапис неналежним та недопустимим доказом у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки на ньому зафіксовані процесуальні дії, що підтверджують порушення вимог п. 2.9 ПДР ОСОБА_1 , а саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння.
Будь-яких істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, про доведеність вини ОСОБА_1 та могли б бути підставою для її скасування або зміни, скаржником не наведено та під час апеляційного перегляду не встановлено. Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, проте висновків судді не спростовують.
Посилання сторони захисту на відсутність у матеріалах справи направлення на проведення медичного огляду спростовуються матеріалами, отриманими судом апеляційної інстанції на виконання клопотання сторони захисту. Надані КНП «Київська міська клінічна лікарня № 10» копії направлення на медичний огляд, витягу з журналу реєстрації медичних оглядів, акту медичного огляду № 000293 від 30 січня 2026 року та результату обстеження із використанням технічного засобу «Drager Alcotest 6820» підтверджують дотримання порядку направлення ОСОБА_1 для проходження медичного огляду та проведення такого огляду у закладі охорони здоров`я.
Зокрема, з направлення на медичний огляд вбачається наявність підстав для його проведення, витяг із журналу реєстрації медичних оглядів підтверджує факт та час проведення огляду, а акт медичного огляду № 000293 від 30 січня 2026 року містить відомості про результати проведеного обстеження. Крім того, результат обстеження за допомогою технічного засобу «Drager Alcotest 6820» узгоджується з даними відеозапису та підтверджує отриманий результат огляду.
Щодо доводів сторони захисту про неможливість встановити, який саме технічний засіб використовувався під час огляду, то вони також спростовуються наданими медичним закладом документами, з яких вбачається проведення дослідження за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 (тест № 13358). Вказані відомості узгоджуються із відеозаписом проведення огляду та результатом вимірювання, що виключає обґрунтовані сумніви щодо достовірності отриманого результату.
Посилання захисника на порушення судом першої інстанції права на захист у зв`язку з не розглядом клопотань про витребування доказів та визнання доказів недопустимими, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови. Суд апеляційної інстанції, реалізуючи завдання провадження у справах про адміністративні правопорушення, перевірив зазначені доводи, витребував необхідні документи та надав їм оцінку під час апеляційного перегляду справи.
При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що стандарт доказування у справах про адміністративні правопорушення передбачає оцінку сукупності доказів, а не кожного доказу окремо. У цій справі факт керування транспортним засобом, проходження огляду на стан сп`яніння та результат такого огляду підтверджуються взаємопов`язаними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення, висновком медичного огляду, результатом вимірювання технічним засобом та відеозаписом.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Суд також враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що п. 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (справи «Бюрг та інші проти Франції» та «Гору проти Греції № 2»).
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим суддя дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 а ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин постанова Деснянського районного суду м. Києва від 01 квітня 2026 року відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування не вбачається, у зв`язку із чим апеляційний суд залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву захисника ОСОБА_1 - адвоката Зінченка Павла Леонідовича про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Зінченку Павлу Леонідовичу пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду міста Києва від 12 січня 2026 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Зінченка Павла Леонідовича залишити без задоволення.
Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 01 квітня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статі 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду С.А. Голуб