ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2026 року 
м. Київ

справа № 300/8666/23
адміністративне провадження № К/990/53787/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.,

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу №300/8666/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРИ ПЛЮС КО» до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 (головуючий суддя Микитюк Р.В.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2025 (головуючий суддя Запотічний І.І., судді: Довга О.І., Шинкар Т.І.)

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРИ ПЛЮС КО» звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 31.10.2023 №№011304/0701, 011302/0701, 011307/0701, 011308/0701 та рішення від 31.10.2023 №011306/0701.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2025, адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління ДПС в Івано-Франківській області звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15.01.2026 відкрито касаційне провадження у справі №300/8666/23 за касаційною скаргою податкового органу.

Ухвалою суду від 24.08.2026 розгляд справи призначено у попередньому судовому засіданні на 25.08.2026.

Верховний Суд, на підставі фактичних обставин справи, які сторонами не заперечуються, з`ясував наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп. 75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.8 п.78.1 ст . 78, п.82.2 ст.82, п. 200.11, ст. 200, пп. 69.2, п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, та наказу ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 25.09.2023 №1622-п проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО".

За результатами проведеної перевірки складено акт документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 31.03.2023, валютного законодавства за період з 01.01.2017 по 31.03.2023, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.03.2023, іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.03.2023 від 21.08.2023 №9526/09-19-07-01/35889354, яким встановлено наступні порушення:

п.44.1, п.44.2, п.44.6 ст.44, п. 134.1.1 п.134.1 ст.134, п. 135.1 ст. 135, п.137.1 ст.137 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ із внесеними змінами та доповненнями, розділу III Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 "загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 73 від 07.02.2013 року, п.5, п.7, п.8, п.21 положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 15 "дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 290 від 29.11.1999 року, п.6, п.11 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31 грудня 1999 року, ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІV із змінами та доповненнями, пп.1.2 п.1, пп.2.1, пп.2.4, пп.2.15, п.2.16 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, в результаті чого занижено податок на прибуток всього в сумі 3813777 грн., в тому числі за 2017 року в сумі 777061 грн., за 2018 рік в сумі 1921101 грн., за 2019 року 1115615 грн;

п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст.44, пп. 75.1.2. п. 75.1 ст.75, п. 85.2, ст. 85, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.200.1, п.200.4 ст.200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року зі змінами і доповненнями, ст.1, 2, 3, 4, 8, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-ХІV, пп. 1.2 п.1, пп. 2.1 ,п.2.4 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в сумі на суму 1928138 грн., в тому числі за грудень 2017 330802 грн., за січень 2018 - 88266 грн., за лютий 2018 - 17094 грн., за березень 2018 - 125607 грн., за квітень 2018 - 233974 грн., за травень 2018 - 362962 грн., за червень 2018 - 8040 грн., за липень 2018- 49 516 грн., за серпень 2018 - 1840 грн., за вересень 2018 - 54541 грн., за жовтень 2018 - 22361 грн., за листопад 2018 - 7675 грн., за грудень 2018 - 27517 грн., за січень 2019 - 7305 грн., за лютий 2019 - 7208 грн., за березень 2019 - 240848 грн., за квітень 2019 88162 грн., за травень 2019 - 12844 грн., за червень 2019 - 96508 грн., за липень 2019 - 75940 грн., за серпень 2019 - 69128 грн.;

п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-УІ (із змінами та доповненнями) ТОВ «ТРИ ПЛЮС КО» не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні за липень 2018 року обсяг постачання - 200 000,0 грн., ПДВ - 40000 грн., за серпень 2019 року обсяг постачання - 365696грн., ПДВ - 73139 грн.;

пп.4 п.2 ст.6 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VІ „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із змінами та доповненнями, п.3.2 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженого Наказом Міндоходів України від 09.09.2013 року, не своєчасно подано звітність про суми нарахованого єдиного соціального внеску за березень 2019 року, за травень 2018 року;

пп. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20, п. 44.1, п. 44.3, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-ІV з змінами та доповненнями, ст.8 Закону України від 16.07.1999 року № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" із змінами та доповненнями не забезпечено зберігання первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2017 року по 31.03.2023 року.

Не погодившись із висновками акту перевірки від 21.08.2023, ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" подано до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області заперечення від 08.09.2023 б/н.

Відповідач, врахувавши те, що платник у запереченні посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, прийняв рішення про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО".

Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області, відповідно до пункту до пп. 20.1.4 п.20.1 ст. 20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп. 78.1.5 п.78.1 ст. 78, п. 82.2 ст.82 Податкового кодексу України, на підставі наказу ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 25.09.2023 №1622-п проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" (код ЄДРПОУ - 35889354) з питань наведених у запереченні від 08.09.2023 б/н на акт документальної позапланової виїзної перевірки. За результатами перевірки складено Акт перевірки від 10.10.2023 №11158/09-19-07- 01/35889354 (далі акт перевірки від 10.10.2023).

На підставі Акту перевірки від 10.10.2023 відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 31.10.2023: 

№011304/0701, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в сумі 4767221,00грн. (податкове зобов`язання 3813 777,00 грн., штрафні (фінансові) санкції 953444,00 грн.); 

№011302/0701, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт/послуг) в сумі 2278334,00грн. (податкове зобов`язання 1822667,00грн., штрафні (фінансові) санкції 455667,00грн.); 

№011307/0701, яким застосовано штраф за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт/послуг) в сумі 6800 грн.; 

№011308/0701, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1020 грн. та рішення від 31.10.2023 №011306/0701, яким застосовано штрафні санкції в сумі 170,00 грн.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення неправомірними, Товариство звернулося до суду з адміністративним позовом про їх скасування. 

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що порушення, допущені одним платником податків, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків. Чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів. Висновки про відсутність у контрагентів трудових та матеріальних ресурсів зроблено контролюючим органом на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації, однак така податкова інформація носить виключно інформативний характер. Така інформація сама собою не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень, на які посилається відповідач. Виконання робіт на підставі договорів з контрагентами підтверджуються належним чином складеними первинними документами з обов`язковими реквізитами, що надають їм юридичну силу і доказовість, та які є підставою для формування регістрів бухгалтерського обліку на підставі якої складається фінансова і податкова звітність.

Крім того, судами встановлено, що висновки відповідача щодо поповнення статутного капіталу засновником ОСОБА_1 як "безповоротна фінансова допомога" у розумінні пп.14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України нормативно і документально не підтверджуються. Відповідно необґрунтованими є висновки податкового органу, що позивачу слід було включати до доходу кошти отримані від ОСОБА_1 перерахування яких не пов`язано із внесенням таких коштів до статутного капіталу.

Водночас, щодо нескладення та нереєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних на реалізацію ТМЦ за липень 2018 року та за серпень 2019 року, судами встановлено, що такі висновки відповідача є обґрунтованими. Також, позивачем не спростовано порушення пп.4 п.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме несвоєчасно подано звітність про суми нарахованого єдиного соціального внеску за травень 2018 року.

Відповідач з висновками судів попередніх інстанцій в частині задоволення позову не погодився, подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог і прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю. В обгрунтування вимог касаційної скарги відповідач зазначає, що за наслідками перевірки контролюючий орган дійшов висновку, що позивачем введено в товарообіг (легалізовано) товар невідомого виробництва та виробника, позаяк, у контрагентів-постачальників при здійсненні господарських операцій з позивачем був відсутній сам актив (металобрухт), а господарські операції, оформлені наданими до перевірки первинними документами, не носять реального характеру. Аналізом наявної податкової інформації, яка зберігається в інформаційних базах контролюючих органів, податкової звітності встановлено проведення операцій з реалізації товарів/послуг на адресу позивача при відсутності легального (законного) джерела їх походження. Відповідач вважає, що контрагенти-постачальники не придбавали металобрухт від позивача у тих обсягах, які були задекларовані позивачем. Як указує відповідач, судами не досліджено, за яких обставин та в який спосіб було налагоджено господарські взаємозв`язки між позивачем та задекларованими постачальниками товару, не взято до уваги технічну неможливість поставки металобрухту у зв`язку з відсутністю у контрагентів основних засобів, необхідних трудових ресурсів. 

Відповідач зазначає, що поданий позивачем висновок експерта не є належним доказом у справі, яка розглядається в рамках адміністративного провадження та в якій розглядається питання законності та обґрунтованості прийнятих податковим органом податкових повідомлень-рішень за наслідками проведеної перевірки позивача. За змістом ст.108 КАС України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відповідач констатує, що висновок експерта не повинен був прийматися судом до уваги в якості належного та допустимого доказу з огляду на те, що в ньому надано оцінку правовим питанням, які підлягають з`ясуванню під час судового розгляду та відносяться до компетенції суду. 

Відповідач наголошує, що через ненадання позивачем до перевірки витребуваних податковим органом документів, надавати оцінку правильності віднесення сум, вказаних у первинних бухгалтерських та фінансових документах, до витрат і податкового кредиту, а також відображення позивачем їх в податковому обліку згідно декларацій є виключною компетенцією податкового органу.

У решті доводів касаційної скарги відповідач посилається на обставини, встановлені у акті перевірки.

Позивач подав відзив на касаційну скаргу, просить суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін. Як зазначає позивач, доводи касаційної скарги зводяться до повторної оцінки фактичних обставин справи й доказів, яким уже надано належну правову оцінку судами першої та апеляційної інстанцій. Позивач зауважує, що податковий орган продовжує наполягати на неможливості господарських операцій ТОВ «ТРИ ПЛЮС КО» з окремими контрагентами, посилаючись на припущення про відсутність у них необхідних матеріальних та трудових ресурсів. Водночас, судами встановлено, що відносно контрагентів позивача відсутні обвинувальні вироки суду, що набрали законної сили, якими було б встановлено протиправний умисел на укладення правочинів з метою, що суперечить інтересам держави та суспільства, відсутні рішення судів про визнання недійсними установчих документів зазначених суб`єктів господарювання або про визнання відповідних правочинів нікчемними. На час проведення господарських операцій з цими контрагентами, вони були належним чином зареєстрованими платниками податків і у відкритих реєстрах, відсутньою була інформація про їх недобросовісність. Не встановлено та не доведено контролюючим органом і наявності будь-якого протиправного умислу у діях самого позивача. За таких обставин твердження відповідача про нереальний характер господарських операцій ґрунтуються виключно на припущеннях і не підтверджені належними та допустимими доказами. Крім того, судами обґрунтовано враховано, що платник податків не зобов`язаний та фактично не має можливості перевіряти внутрішній стан правосуб`єктності своїх контрагентів, їх податкову дисципліну або можливі порушення з їхнього боку, за умови реального здійснення господарських операцій та наявності належним чином оформлених первинних документів.

Також, позивач вважає, що посилання скаржника в суді касаційної інстанції на неналежність судової економічної експертизи є безпідставними. Саме відповідач тривалий час не виконував ухвали суду про витребування документів, які надавалися позивачем під час перевірки і які були підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, чим ускладнив проведення експертизи. Водночас, податковий орган не заявляв клопотань про виклик експерта та не ставив запитань щодо змісту його висновків, що свідчить про відсутність обґрунтованих сумнівів у достовірності експертного дослідження.

На переконання позивача, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що всі витрати ТОВ «ТРИ ПЛЮС КО» підтверджені належними первинними документами, пов`язані з господарською діяльністю товариства та правомірно включені до складу витрат, що формують собівартість реалізованих товарів і зменшують оподатковуваний дохід платника податків. Доводи касаційної скарги не спростовують встановлених судами обставин справи.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Положеннями пункту 14.1.36 ПК України передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі, в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2 статті 198 ПК України).

Згідно з пунктом 198.3 цієї статті податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (абзац другий цього пункту).

Згідно з частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно зі статтею 1 цього Закону господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Визначальною ознакою господарської операції взагалі, і для цілей податкового обліку зокрема, є те, що вона спричиняє реальні зміни майнового стану платника податків.

У справі, що розглядається, відповідач за наслідками перевірки встановив заниження позивачем суми податку на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету, яке полягало в тому, що на розрахункові рахунки ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" протягом 2017-2019 надходили грошові кошти із призначенням "оплата за металобрухт", зокрема від наступних суб`єктів господарювання: ПП "Сталь Мет Контракт" (код 38182762), ТОВ "МІТАЛЛ СТІЛ" (код 40393908), ТОВ "ВТБ ГРУП" (код 40397991), ТОВ "ДЕКОНВ" (код 40394346), ТОВ "ВФК КРОНОС", ТОВ "Укрметко ЛТД" (код 37356274), ТОВ "АКС-КЕПІТАЛ" (код 42492515).

Відповідач указує в акті, що кошти отримані від вказаних підприємств не пов`язанi з постачанням товарів та відсутні дані у ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" щодо необхідності їх повернення у майбутньому. На думку відповідача наведені суб`єкти господарювання у період перерахування грошових коштів не мали достатніх трудових та матеріальних ресурсів, для здійснення діяльності, не звітували, або після декларування певних показників не подавали звітність, згідно судових ухвал проводили шляхом внесення недостовірних відомостей до офіційних документів, незаконне формування податкового кредиту та валових витрат від операцій з придбання металобрухту, організували схему ухилення від сплати податків. По факту діяльності вказаних контрагентів зареєстровано кримінальні провадження. 

Судами враховано, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування відповідних сум податкових вигод (витрат та податкового кредиту) наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

Водночас, у разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Також платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами і які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником даних податкового обліку.

Водночас сам факт наявності у позивача податкової накладної та інших облікових документів, виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах. Для податкового обліку значення має саме факт поставки (надання послуг) тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження задекларованих сум податкового кредиту.

У справах, предмет спору в яких стосується правомірності відображення платником податків у бухгалтерському та податковому обліках фінансових показників господарських операцій, які, за висновком контролюючого органу, є фіктивними, сталою є практика правозастосування Верховним Судом, яка, якщо її узагальнити, полягає в тому, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту та витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податків господарських договорах, що має підтверджуватись первинними документами відповідно до вимог, встановлених правовими нормами, зокрема й щодо змісту (обов`язкових реквізитів).

Судами встановлено, що у перевіряємий період позивач мав взаємовідносини з контрагентами: ПП "Сталь Мет Контракт" (код 38182762), ТОВ "МІТАЛЛ СТІЛ" (код 40393908), ТОВ "ВТБ ГРУП" (код 40397991), ТОВ "ДЕКОНВ" (код 40394346), ТОВ "ВФК КРОНОС", ТОВ "Укрметко ЛТД" (код 37356274), ТОВ "АКС-КЕПІТАЛ" (код 42492515).

Судами попередніх інстанцій з`ясовано, що виконання робіт на підставі договорів, які укладались ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" з його контрагентами - ПрАТ "Івано-Франківське управління виробничо-технологічної комплектації", ПрАТ "Івано-Франківське УВТК", ПАТ "Івано-Франківське СУМБ", ТОВ "Дніпромет", ТОВ "Електролюкс Україна", ТОВ "Івано-Франківський Вторчермет", ТОВ "ЖИТЛОБУД-1", ТОВ "Капіталбудінвест", ТДВ "Івано-Франківськзалізобетон", Філія "Агрогаз" ПАТ "Укртрансгаз" (Богородчанська ДТГ), ПП "ВТОРПЛАСТ +", ТзОВ "Кріон-ЛХЗ", ТОВ "ТІМТЕК", ТОВ "Карпаттехноальянс" є належним чином складеними первинними документами які налічують обов`язкові реквізити, що надають їм юридичну силу і доказовість та які є підставою для формування регістрів бухгалтерського обліку на підставі якої складається фінансова і податкова звітність.

З судових рішень слідує, що за наявними у матеріалах справи (на диску) виписках з банківських рахунків у АТ "Полтава банк" і у АТ "Ощадбанк" відслідковується зарахування на розрахункові рахунки ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" грошових коштів з формулюванням "оплата за металобрухт", у тому числі відслідковується реалізація ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" металобрухту контрагентам-покупцям, серед яких є ПП "Сталь Мет Контракт" (код ЄДРПОУ 38182762), ТОВ "МІТАЛЛ СТІЛ" (код ЄДРПОУ 40393908), ТОВ "ВТБ ГРУП" (код ЄДРПОУ 40397991), ТОВ "ДЕКОНВ" (код ЄДРПОУ 40394346), ТОВ "ВФК КРОНОС" (код ЄДРПОУ 39906268), ТОВ "Українська металургійна компанія ЛТД" (код ЄДРПОУ 37356274), ТОВ "АКС-КЕПІТАЛ" (код ЄДРПОУ 42492515).

Судами попередніх інстанцій зауважено, що невиконання посадовими особами згаданих контрагентів або будь-якими іншими суб`єктами господарювання будь-яких вимог цивільного, господарського чи податкового законодавства або вимог щодо документального оформлення господарських операцій, не може впливати на документальне оформлення їх взаємовідносин з ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО".

Як вбачається з висновку експертів комісійної судової економічної експертизи від 16.12.2024 № 16/12-25, документально і розрахунково не підтверджуються висновки ГУ ДПС в Івано-Франківській області, викладені в акті про результати перевірки ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" від 21.08.2023 та в акті №11158/09-19-07-01/35889354 від 10.10.2023 щодо заниження ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" податку на прибуток у частині невключення ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" до доходу коштів отриманих від ПП "Сталь Мет Контракт" (код 38182762), ТОВ "МІТАЛЛ СТІЛ", ТОВ "ВТБ ГРУП", ТОВ "ДЕКОНВ", ТОВ "ВФК КРОНОС", ТОВ "Укрметко ЛТД", ТОВ "АКС-КЕПІТАЛ" у розмірі 8 738 782,74 грн, у розмірі 7 993 137,20 грн, ні у іншому розмірі.

Судами попередніх інстанцій зауважено, що невиконання посадовими особами згаданих контрагентів або будь-якими іншими суб`єктами господарювання будь-яких вимог цивільного, господарського чи податкового законодавства або вимог щодо документального оформлення господарських операцій, не може впливати на документальне оформлення їх взаємовідносин з ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО".

Суд першої інстанції наголосив та апеляційний суд підтвердив, що як стверджується в акті перевірки № 11158/09-19-07-01/35889354 від 10.10.2023, запити на проведення зустрічних звірок з питань підтвердження отриманих від платника податків відомостей стосовно відносин з суб`єктами господарювання - контрагентами в ході проведення перевірки, не направлялися.

Судами відзначено, ГУ ДПС в Івано-Франківській області не скористалось своїм правом на отримання податкової інформації, що передбачено підпунктами 20.1.2, і 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І, та пунктами 73.3 і 73.5 статті 73 глави 7 розділу ІІ Податкового кодексу України та п. 7 Порядку проведення контролюючими органами зустрічних звірок, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1232.

Водночас, судами відмічено, що у акті перевірки № 9526/09-19-07-01/38889354 від 21.08.2023 стверджується, що документальною плановою перевіркою встановлено заниження сум податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 2 341 111 грн. Тоді, як у акті № 11158/09-19-07-01/35889354 від 10.10.2023 вказано: "занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 1 928 138 грн".

Суди дійшли висновку, що під час перевірки податковий орган не встановив обставин, які б свідчили про умисел позивача на укладення правочинів без наміру створити наслідки, які передбачені ним. Цих доказів не надано і під час судового розгляду справи, що свідчить про необґрунтованість висновків відповідача про фіктивний характер проведених господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Окрім цього, по операціях з реалізації товарів контрагентами ПП «Сталь Мет Контракт» (код 38182762), ТОВ «ВТБ Груп» (код 40397991), ТОВ «Деконв» (код 40394346), ТОВ «УКРАЇНСЬКА МЕТАЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ ЛТД» (код 37356274), ТОВ «АКС-КЕПІТАЛ» (код 42492515) не встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, наявності протиправного умислу на укладення правочинів з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а, отже, віднесення їх до категорії нікчемних та таких, що не спрямовані на настання реальних наслідків, слід вважати безпідставним.

Під час судового розгляду не виявлено фактів визнання недійсними установчих документів контрагентів, також відсутні обвинувальні вироки суду, якими були б засуджені винні особи за відповідні кримінальні правопорушення, не здобуто доказів наявності протиправного умислу і в самого позивача.

Водночас, наявність кримінального провадження не є безумовними та допустимими доказами відсутності реального здійснення господарської операції.

Окрім того, під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально продати їм товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Відхиляючи доводи податкового органу щодо наявності кримінальних проваджень, фігурантами в яких декілька його контрагентів, суд апеляційної інстанції врахував правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові дійшла висновку, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Отже, якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом. Крім того сам собою факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав до

Надаючи оцінку доводам касаційної скарги у справі, що розглядається, суд бере до уваги, що Верховний Суд в постановах від 11.11.2020 (справа №320/1147/19), від 24.11.2020 (справа №813/3034/15) виклав висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відповідно до якого норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеному у постановах від 19.06.2018 (справа у справах №826/7704/16), від 30.01.2018 (справа №2а/1770/3360/12) критична оцінка надана посиланню контролюючих органів на відсутність у контрагентів позивача власних чи орендованих основних фондів, кваліфікованих фахівців для здійснення діяльності, оскільки сама по собі наявність або відсутність у контрагентів основних фондів, певної кількості персоналу, не можуть являтися вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю. Укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки; податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником. Залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 01.12.2022 у справі №320/5878/19, будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Верховний Суд у постанові від 06.11.2018 (справа №822/551/18) зазначив, що факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.

Суд відзначає, що фактичне постачання товарів в межах відповідної угоди повинне розглядатися судами як самостійний предмет дослідження. При оцінці податкових наслідків господарських операцій адміністративний суд не повинен обмежуватися встановленням лише формальних умов застосування платником податкових норм шляхом подання первинних документів, що за формою та змістом відповідають законодавчим вимогам, а з урахуванням доводів податкового органу має дослідити фактичні правовідносини учасників господарських операцій, перевірити дійсний рух активів у процесі виконання операцій та встановити зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності. Податкова вигода може бути визнана необґрунтованою, зокрема, у випадках, якщо для цілей оподаткування операції обліковані не у відповідності з їх дійсним економічним змістом або враховані операції, що не обумовлені розумними економічними або іншими причинами (цілями ділового характеру).

Суд касаційної інстанції звертає увагу, що як зазначено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів (окремо) - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Разом з тим, відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Розглянувши доводи сторін, якими вони обґрунтовують свою позицію під час розгляду справи у порядку касаційно перегляду судових рішень, Суд дійшов висновку, що висновки, які зазначені контролюючим органом зроблені без належного дослідження усіх наявних доказів, що було виявлено під час судової стадії дослідження доказів, та безпідставність яких підтверджується відповідними первинними документами, копії яких містяться в матеріалах справи. 

Судом з`ясовано, що податковий орган у суді апеляційної інстанції доводив неправомірність урахування висновку експертизи. Апеляційний суд розглянув доводи скаржника, що висновок комісійної судової економічної експертизи базується виключно на тих матеріалах, які були надані позивачем, без врахування пояснень та доказів, наданих відповідачем. Колегією зазначено, що вказане спростовується тим, що контролюючим органом не виконано вимог ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.05.2024 та від 10.10.2024 про витребування в ГУ ДПС в Івано-Франківській області належним чином засвідчених копій документів, що подавались позивачем під час проведення документальної планової виїзної перевірки, за наслідками якої відповідачем винесено спірні податкові повідомлення-рішення та рішення.

Відповідно до положень статті 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу.

Як унормовано положеннями статті 90 КАС України обставини у справі підлягають встановленню адміністративними судами під час розгляду відповідних спорів по суті на підставі всіх належних і допустимих доказів, при чому жоден з доказів не має наперед установленої сили, у тому числі будь-які дані, отримані в межах кримінальних проваджень. Ці дані підлягають ретельній перевірці безпосередньо судом, що розглядає справу, в силу офіційності з`ясування обставин справи, а також якщо платник податків обґрунтовано заперечує достовірність відповідних даних.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Верховний Суд вважає, що доводи касаційної скарги в частині незгоди відповідача з висновками судів попередніх інстанцій щодо безтоварності господарських операцій не суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним зокрема і у постановах, на які посилається скаржник у касаційні скарзі. Формальне посилання на постанови Верховного Суду щодо оцінки того чи іншого аргументу, який до того ж зроблено на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних у матеріалах справи доказів, не є засвідченим застосуванням судами норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

Крім того, у справі, що розглядається, за наслідками перевірки податковим органом встановлено надходження на розрахункові рахунки ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" протягом 2017 грошових коштів від засновника ОСОБА_1 і з призначенням платежу "поповнення статутного капіталу" на суму, що перевищує зареєстрований розмір такого статутного капіталу Товариства.

Відповідно до наданих ТОВ «ТРИ ПЛЮС КО» до перевірки документів (виписок руху коштів по банківських рахунках) податковим органом виявлено, що на розрахункові рахунки ТОВ «ТРИ ПЛЮС КО» протягом 2017 надходили грошові кошти від засновника ОСОБА_1 із призначенням платежу «поповнення статутного капіталу зг. протоколу від 20.10.2016 №8», всього таких коштів надійшло в сумі 714,77 тис. грн. За даними інформаційних баз даних ДПС статутний капітал ТОВ «ТРИ ПЛЮС КО» станом на 01.01.2017 становив 52600 грн., в т.ч. частка ОСОБА_1 становить 49970 грн. Відповідно до звіту №1 «Баланс» за 2017 рік зазначено статутний капітал в сумі 52600 грн., та р. 1425 Балансу «неоплачений капітал» в сумі 0 грн., відповідно статутний капітал товариства станом на 01.01.2017 сформовано у повному обсязі, тобто станом на 01.01.2017 року засновником ТОВ «ТРИ ПЛЮС КО» ОСОБА_1 внесено (сформовано) до статутного капіталу внесок в сумі 49970 грн.

У акті № 11158/09-19-07-01/35889354 від 10.10.2023 оплачені засновником ОСОБА_1 грошові кошти розглядають у якості "безповоротної фінансової допомоги" із посиланням на пп. 14.1.257 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначають: "Фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі".

Суд першої інстанції встановив та суд апеляційної інстанції погодився, що висновки акту №11158/09-19-07-01/35889354 від 10.10.2023 в цій частині документально і розрахунково не підтверджуються, оскільки за даними банківської виписки, на яку посилаються ревізори ДПС, відслідковуються платежі з призначенням платежу "поповнення статутного капіталу зг. Протоколу від 20.10.2016 № 8" на 686,37 тис грн, з яких підприємство повернуло засновнику ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі не менш ніж 560 170,00 грн.

Згідно до пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 ПК України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III Кодексу.

Всі операції (як поповнення статутного капітулу, так і повернення фінансової допомоги) знайшли відображення в касових документах.

Також у цій справі, відповідно до акта № 11158/09-19-07-01/35889354 від 10.10.2023, за результатами документальної перевірки не підтверджено правомірність відображення за період з 01.01.2017 по 31.03.2023 у р. 2050 "собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)" звіту про фінансові результати (відсутні підстави для відображення відповідних сум у складі витрат) витрат у сумі 10281,6 тис грн, в т.ч. за 2017 рік в сумі 1 809,0 тис грн, за 2018 рік у сумі 5 403 тис грн, за 2019 рік у сумі 3069,6 тис грн., колегія суддів зазначає таке.

Між "Орендодавцем" ПАТ "Івано-Франківське спеціалізоване управління механізації будівництва" та "Орендарем" ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" укладено Договір оренди № 7 від 01 жовтня 2016 року, де Орендодавець передає, а Орендар приймає у володіння та користування, а також зобов`язується сплачувати орендну плату в порядку передбаченому даним договором: Кран баштовий КБ-308 (п. 1.1). Використання механізму в господарських цілях на спеціалізованому підприємстві по заготівлі та переробці металобрухту чорних та кольорових металів.

Додатковою угодою № 2 від 30.03.2018 до Договору оренди № 7 визначено розмір місячної орендної плати у розмірі 6 000 грн.

У матеріалах справи, на диску, наявні акти приймання виконаних робіт (надання послуг) укладені ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" у якості "Замовника" з ПАТ "Івано-Франківське СУМБ" у якості "Виконавця" яким сторонами документально оформлено надання послуг оренди протягом 2017 - 2019 років згідно договору оренди № 7 від 14 травня 2012 року. Акти приймання виконаних робіт (надання послуг) підписані від імені уповноважених осіб обох суб`єктів господарювання та засвідчені печатками ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" і ПАТ "Івано-Франківське СУМБ".

Так, ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" за 2017 - 2019 роки понесені витрати на оренду сумарно у розмірі 143 000 грн, у тому числі ПДВ у розмірі 23 833,34 грн.

Також, наявні звірки взаємних розрахунків між ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" і ПАТ "Івано-Франківське СУМБ" за періоди з 01.01.2016 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 31.12.2018, з 01.01.2019 по 31.12.2019 підписані від імені уповноважених осіб обох суб?єктів господарювання і засвідчені печатками ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" і ПАТ "Івано-Франківське спеціалізоване управління механізації будівництва", де згруповані акти здавання-приймання робіт і інформація про оплату грошових коштів за надання механізмів в оренду. Основна облікова інформація, що сторонами документально затверджена звірками взаємних розрахунків, наявними у матеріалах справи на диску, згрупована у таблиці 1.15. Отже, за даними регістрів бухгалтерського обліку, що наявні у матеріалах справи на диску, обліковується отримання ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" у якості "Замовника" від ПрАТ "Івано-Франківське СУМБ" у якості "Виконавця" надані послуги з оренди приміщення, відшкодування витрат на водовідведення і водопостачання, витрат електроенергії і реактивної електроенергії сумарно за період з 01.01.2016 по 31.12.2019 у розмірі 192 890,00 грн та оплата замовником цих послуг сумарно за період у розмірі 196 890,00 грн.

За даними банківської виписки по рахунку 26002146061001 Відділення "Івано-Франківське регіональне управління" АТ "Полтава-банк" відслідковуються платіжні операції на рахунок ПрАТ "Івано-Франківське СУМБ" з посиланням на договір оренди № 7 від 01 жовтня 2016 року.

З договору оренди № 10 від 01 жовтня 2016 року та додаткових угод № 1 від 24.03.2017, № 2 від 29.09.2017 і № 3 від 30.03.2018 до договору оренди № 10 від 01 жовтня 2016 року укладених ПрАТ "Івано-Франківське управління виробничо-технологічної комплектації" і ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" вбачається, що Орендодавець передає, а Орендар приймає у володіння та користування, а також зобов`язується сплачувати оренду плату в порядку передбаченому даним договором, наступне майно: Виробничий підкрановий майданчик площею орієнтовно 3500 м2 (п. 1.1). адреса, за якою знаходиться майно: вул. Левинського, 2А, м. Івано-Франківськ (п. 1.2). Облаштування приймального пункту спеціалізованого підприємства по заготівлі та переробці металобрухту чорних та кольорових металів (п.2.1). Розмір місячної орендної плати становить 8 650 грн. починаючи із жовтня 2016 року (п.5.1). Додатковою угодою № 1 від 24.03.2017 затверджено розмір місячної орендної плати становить 10 350 грн починаючи із квітня 2017 року (п. 5.1).

Надання послуг оренди приміщення, витрати на водовідведення і водопостачання, витрати електроенергії і реактивної електроенергії стверджується актами здавання-приймання робіт укладених ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" з ПрАТ "Івано-Франківське УВТК", де за 2017 - 2019 роки понесені витрати сумарно у розмірі 416 912,71 грн, у тому числі ПДВ у розмірі 69 485,45 грн. Акти здавання-приймання робіт підписані від імені уповноважених осіб обох суб`єктів господарювання та засвідчені печатками ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" і ПрАТ "Івано-Франківське УВТК".

Акт приймання металів кольорових та чорних (вторинних) ПАТ "Укртрансгаз" (Богородчанська ДТГ) підписаний від імені уповноважених осіб, що прийняли і здали брухт чорних металів та від імені представників підприємства-постачальника відповідальних за вибухобезпечність, хімічну безпечність і за радіаційну безпечність та засвідчений печатками ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" у якості "Одержувача" і Філія "Агрогаз" ПАТ "Укртрансгаз" (Богородчанська ДТГ) у якості "Постачальника".

Суд першої інстанції вказав, що товарні накладні, які укладались між ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" та контрагентами: ПрАТ "Івано-Франківське управління виробничо-технологічної комплектації", ПрАТ "Івано-Франківське УВТК", ПАТ "Івано-Франківське СУМБ", ТОВ "Дніпромет", ТОВ "Електролюкс Україна", ТОВ "Івано-Франківський Вторчермет", ТОВ "ЖИТЛОБУД -1", ТОВ "Капіталбудінвест", ТДВ "Івано-Франківськзалізобетон", Філія "Агрогаз" ПАТ "Укртрансгаз" (Богорочанська ДТГ), ПП "ВТОРПЛАСТ +", ТзОВ "Кріон-ЛХЗ", ТОВ "ТІМТЕК", ТОВ "Карпаттехноальянс" є належним чином складеними первинними документами, та є підставою для формування регістрів бухгалтерського обліку на підставі якої складається фінансова і податкова звітність.

Колегія суддів апеляційного суду погодилась з висновками суду першої інстанції, що документально підтверджені витрати ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО", понесені у процесі господарської діяльності, належать до категорії витрат, що формують собівартість реалізованих товарів, робіт, послуг і зменшують оподатковуваний дохід платника.

Також у цій справі, в акті перевірки № 9526/09-19-07-01/38889354 від 21.08.2023 стверджується, що документальною плановою перевіркою встановлено заниження сум податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 2 341 111 грн. В той час, як у акті № 11158/09-19-07-01/35889354 від 10.10.2023 вказано: "занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 1 928 138 грн". 

Позивачем надано первинні документи за якими відслідковується реалізація ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" металобрухту контрагентам-покупцям, серед яких є ПП "Сталь Мет Контракт" (код ЄДРПОУ 38182762), ТОВ "МІТАЛЛ СТІЛ" (код ЄДРПОУ 40393908), ТОВ "ВТБ ГРУП" (код ЄДРПОУ 40397991), ТОВ "ДЕКОНВ" (код ЄДРПОУ 40394346), ТОВ "ВФК КРОНОС" (код ЄДРПОУ 39906268), ТОВ "Українська металургійна компанія ЛТД" (код ЄДРПОУ 37356274), ТОВ "АКС-КЕПІТАЛ" (код ЄДРПОУ 42492515) та зарахування на розрахункові рахунки ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" грошових коштів з формулюванням "оплата за металобрухт", що стверджується виписками з банківських рахунків у АТ "Полтава банк" і у АТ "Ощадбанк".

Щодо твердження акту перевірки № 11158/09-19-07-01/35889354 від 10.10.2023 про не надання позивачем під час перевірки документального підтвердження, щодо відображення в бухгалтерському (податковому) обліку ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" здійснення взаємовідносин з контрагентами в частині придбання та реалізації ТМЦ за період з 01.01.2017 по 31.03.2023, то таке спростовується наявними у матеріалах справи договорами, первинними документами, актами звірення взаєморозрахунків і регістрами бухгалтерського обліку ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО", за якими відслідковується поставка відходів та брухту чорних і кольорових металів, а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД.

Слід зазначити, що пункт 23 підрозділу 2 "Особливості справляння податку на додану вартість" розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УI (зі змінами та доповненнями) зазначає: "Тимчасово до 1 січня 2027 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів, а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД. Переліки таких відходів та брухту чорних і кольорових металів затверджуються Кабінетом Міністрів України".

Таким чином, законодавчо встановлено факт звільнення від оподаткування податком на додану вартість операції з постачання відходів та брухту чорних і кольорових металів, а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД.

Відтак, суди дійшли висновку, що матеріалами справи підтверджуються витрати ТОВ "ТРИ ПЛЮС КО" на придбання металобрухту і відходів за 2017 - 2019 роки, понесені витрати на оренду приміщення, машини, обладнання і устаткування та відшкодування витрат на водовідведення і водопостачання, витрати електроенергії і реактивної електроенергії, а також на організацію охорони праці та безпеки промислового виробництва.

У касаційній скарзі відповідач наполягає на неврахуванні судом апеляційної інстанції під час ухвалення оскаржуваних рішень висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду. Втім, колегія суддів зазначає, що неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах як підстави для касаційного оскарження, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, де мали місце подібні правовідносини. Водночас, посилання скаржника як на підставу для касаційного оскарження на неврахування висновку Верховного Суду не можуть бути взяті до уваги судом касаційної інстанції, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими (відмінними) фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення. В даному випадку обставини справи, яка є предметом касаційного перегляду, і справ, наведених до прикладу відповідачем, є відмінними за обсягом і змістом установлених судом фактичних обставин.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, відповідач у касаційній скарзі не обґрунтував незгоду з такими висновками, порушення судами норм права не доведено. 

Суд вважає за необхідне наголосити, що доводи касаційної скарги за своїм змістом фактично відповідають висновкам Акту перевірки та апеляційної скарги, які вже були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, і яким надано належну правову оцінку у рішеннях судів попередніх інстанцій. Таким чином, суд визнає, що касаційна скарга не містить інших обґрунтувань, ніж ті, які були висловлені податковим органом в судах обох інстанцій, і з урахуванням яких як суд першої, так і апеляційної інстанцій вже надавали правову оцінку встановленим у справі обставинам.

У частині відмови у задоволенні позову рішення судів першої та апеляційної інстанцій особами, які беруть участь у справі, не оскаржуються, а тому відсутні підстави для надання правового аналізу відповідним доводам судів у рамках цього касаційного провадження.

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2025 у справі №300/8666/23 залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------
В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева
Р.Ф. Ханова
Судді Верховного Суду