К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2026 року місто Київ

справа № 361/2280/26
апеляційне провадження № 22-ц/824/9807/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Поливач Л.Д.,

за участю секретаря судового засідання: Зеленчука М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кишені Володимира Сергійовича на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2026 року, постановлену під головуванням судді Ведмідь Н.В., за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,-
в с т а н о в и в:
У лютому 2026 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, в якому просив:
усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 не чинити такі перешкоди встановивши наступний порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначивши йому такий час: 
- перший, другий, третій та четвертий вівторок і четвер місяця з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. без присутності матері (забирати дитину із закладу дошкільної освіти і повертати за місцем її фактичного проживання) з можливістю ночівлі за фактичним проживанням батька з обов`язковим повідомленням матері; 
кожна неділя тижня поточного місяця з 10 год. 00 хв. до 20:00 без присутності матері (забирати дитину від місця її фактичного проживання і повертати назад за тим же місцем біля під`їзду будинку); 
день народження батька - (якщо він припадає у будній день, то перший вихідний день тижня) з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. без присутності матері за попереднім повідомленням матері; 
день народження дитини - за попередньою домовленістю між батьками. 
- святкові дні (Різдво, Новий рік, Великдень, день народження дитини) - в порядку чергування - рік через рік - батько забирає дитину перед днем святкування в 12.00 год та повертає наступного дня до 19.00 год; 
-зустрічі з дитиною під час її хвороби та брати участь у її лікуванні; 
- необмежене спілкування з дитиною засобами мобільного зв`язку, у соціальних мережах, мессенджерах (Telegram, Viber, Twitter, WhatsApp, і т.д), враховуючи інтереси, стан здоров`я дитини та графік навчання дитини;
У березня 2026 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом встановлення графіку спілкування малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком, щомісячно з 10 год 00 хв до 20 год 00 хв кожного четверга та неділі без присутності матері; зобов`язати  ОСОБА_1 передати дитину батьку у визначені дні та години за місцем її проживання: АДРЕСА_1 (біля під`їзду будинку) та забирати дитину від батька  ОСОБА_2 за тим же місцем проживання згідно визначеного судом часу спілкування з моменту постановлення ухвали та до набрання рішенням у справі законної сили.
Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилася дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2025 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Після розірвання шлюбу малолітня дитина проживає з матір`ю, при цьому остання чинить перешкоди у спілкуванні з донькою чим порушує його батьківські права.
Ухвалою суду від 16.02.2026 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зобов`язано відповідача забезпечити спілкування малолітньої доньки ОСОБА_3 з батьком кожного вівторка та четверга з 16 години до 18 години, кожної першої та третьої суботи, другої та четвертої неділі місяця з 11 години до 13 години у присутності матері, до закінчення розгляду справи по суті та набрання законної сили рішення у справі. Проте в супереч наявного рішення відповідачка фактично його не виконує, а також зловживає своїми обов`язками спираючись на відсутність у вказаній ухвалі конкретного місця, де може відбуватися спілкування з дитиною. У визначені судом години відповідачка не повідомляє місце зустрічі, пропонує спілкуватися з донькою у її квартирі, де намагається спровокувати сварки, або пропонує забрати дитину коли вона спить.
Таке відношення до виконання рішення суду значно погіршує його становище та унеможливлює підтримання домовленостей стосовно участі у вихованні доньки.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області у березні 2026 року за його заявою було скасовано заходи забезпечення позову визначені ухвалою від 16.02.2026 року у зв`язку з їх фактичним невиконанням та відсутністю визначеного місця спілкування з донькою. 
Відповідачка наполягала на спілкуванні з донькою виключно у її квартирі без можливості відвідувати дитячі майданчики, дитячі розважальні заклади, що значно звужує батьківські права та інтереси дитини.
Тому заявник змушений повторно подати заяву про забезпечення позову та просить суд врахувати попереднє невиконання відповідачкою ухвали суду щодо встановлення часу спілкування з донькою. 
Повідомив, що житлові умови для перебування дитини є задовільними, дитина забезпечена усім необхідним, він забирав доньку двічі або тричі на тиждень, проводив з нею практично весь день, а також ОСОБА_3 неодноразово залишалася з ночівлею у будинку заявника у своїй кімнаті, що вказує на те, що він має навики спілкування з донькою. 
Оскільки у батьків існують конфлікти, найкращим для дитини буде спілкування без присутності матері задля уникнення конфлікту у присутності дитини. 
Необхідність застосування заходів забезпечення позову мотивована тривалістю судового процесу щодо вирішення сімейних правовідносин, забезпечення прав заявника як батька та забезпечення інтересів дитини.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2026 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково.
На час розгляду судової справи № 361/2280/26 (провадження №2/361/1108/26) про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначено час спілкування малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з її батьком - ОСОБА_2 , за наступним графіком: щомісячно кожного четверга та неділі з 10 год 00 хв до 16 год 00 хв, з яких з 10 год 00 хв до 13 год 00 хв - у присутності матері, з 13 год. до 16 год. 00 хв - без присутності матері.
Зобов`язано ОСОБА_1 передавати малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьку дитини - ОСОБА_2 , у зазначені вище дні та години для спілкування та виконання батьківських обов`язків за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (біля під`їзду будинку) або за іншою адресою чи місцем, за спільною згодою батьків.
В іншій частині у задоволенні заяви - відмолено.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Кишеня В.С. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та прийняти нову ухвалу, якою визначити час спілкування дитини з батьком за наступним графіком: щомісячно кожної неділі з 10 год. до 12 год 30 хв., щосереди з 17 год. 30 хв. до 20 год. 00 хв.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що встановлюючи графік спілкування дитини з батьком, судом не було враховано стан здоров'я дитини, режим дня дитини. При визначенні порядку участі батька у вихованні дитини необхідно враховувати не лише формальне право на спілкування, але й об'єктивні обставини, зокрема режим дня дитини, її потребу у стабільності та передбачуваності. Найкращі інтереси дитини вимагають, щоб будь-який графік зустрічей був адаптований до її індивідуальних потреб та не порушував усталений режим дня, який є важливим елементом її гармонійного розвитку.
Звертає увагу, що з огляду на малолітній вік дитини та стан її здоров`я, для Мії вкрай важливим є дотримання стабільного режиму харчування, сну та відпочинку, а також уникнення факторів, які можуть негативно впливати на її самопочуття. Водночас відповідач не перешкоджає спілкуванню батька з дитиною, однак вважає, що таке спілкування має здійснюватися з урахуванням віку дитини, стану її здоров`я та рекомендацій лікарів.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Прокопенко І.І. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Зазначає, що запропонований графік суперечить інтересам дитини, адже це значно зменшує проведений час дитини з батьком, якого дитина має наразі більше. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу щодо участі обох батьків у вихованні дитини. Батько та мати мають рівні права та обов`язки і при вирішенні питання про періодичність побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає, слід керуватися виключно інтересами дитини. В супереч цьому, запропонований відповідачем графік навіть близько не передбачає розумного балансу участі обох батьків, що порушує як права батька так і права дитини. Відповідно такий графік не відповідає інтересам дитини. З урахуванням вказаного акцентує увагу на тому, що основним аргументами апелянта є певні факти погіршення здоров`я дитини в минулому, які не є систематичними чи такими, що прямо випливають з вини позивача. Більше того, за час дії оскаржуваної ухвали відсутні факти погіршення здоров`я ОСОБА_3 , встановлений судом першої інстанції графік виконується належним чином, відсутні суперечки між батьками щодо такого графіку та в першу чергу збережені інтереси дитини. Апелянт не подав жодного доказу про те, що існуючий графік погіршив становище дитини чи час з батьком якось негативно вплинув на дитину безпосередньо. Також важливим є той факт, що за період дії ухвали у Мії немає жодного випадку підвищення рівня ацетону та відсутній встановлений та підтверджений інший діагноз, що свідчив би про погіршення здоров`я дитини. Більше того, встановлений судом графік, на час розгляду справи № 361/2280/26, дає можливість батьку зберегти міцні довірчі відносини з донькою та мати можливість бути присутнім у житті своєї дитини. 
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Кишеня В.С. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
ОСОБА_2 та його представник - адвокат Прокопенко І.І. проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення.
Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області - Щиголь В.В. проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.
Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення позивача та його представника, представника відповідача та представника третьої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно пункту 3 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.
В справах про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною суд має право вжити таких заходів забезпечення позову, як визначення на період розгляду спору графіку побачень дитини з тим з батьків, з яким дитина фактично не проживає (особливо у випадку відчуження дитини від іншого з батьків), встановленням обов`язку вчинити певні дії.
Як зазначав Європейський суд з прав людини, національні органи влади зобов`язані максимально сприяти спілкуванню дитини з тим з батьків, з яким дитина не проживає, при цьому мають бути враховані інтереси, а також права та свободи усіх зацікавлених осіб, із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини та її правам. Зволікання у цьому, з урахуванням обставин справи, може мати непоправні наслідки для відносин дитини з тим із батьків, хто не проживає з нею (§ 79-80 рішення ЄСПЛ Мамчур проти України (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року).
Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення у справі.
Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача та є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Забезпечення позову в спорах щодо участі у спілкуванні з дитиною має на меті гарантувати дотримання інтересів дитини, створити передумови, які унеможливлять недобросовісну поведінку батьків, забезпечать фундамент для належного виконання судового рішення.
Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Вказана норма кореспондується із положеннями частини третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (частини перша - третя статті 157 СК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
У статті 3 Конвенції про права дитини (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Частиною третьою статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Держава не повинна допускати ситуації, коли один з батьків втрачає доступ до власної дитини протягом тривалого часу за наявності судового спору між батьками.
ЄСПЛ наголошував на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Так, у рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 04 вересня 2018 року ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.
Забезпечення найкращих інтересів дитини не виключає можливого втручання у приватне та сімейне життя одного з батьків дитини і не завжди може відповідати найкращим інтересам одного з батьків (постанова Верховного Суду від 2 листопада 2022 року у справі № 686/8535/20).
Подібний висновок зроблено й у постанові Верховного Суду від 8 лютого 2023 року у справі № 501/488/21/21.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що зустрічі та спілкування одного з батьків з дитиною є співмірним заходом забезпечення позову щодо фізичної опіки над дитиною, враховуючи, що спір виник із сімейних правовідносин (постанови Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 127/31828/19, від 22 червня 2022 року у справі № 757/33742/19-ц, від 24 лютого 2022 року у справі № 361/8355/21, від 31 серпня 2022 року у справі № 545/3933/21, від 26 жовтня 2022 року у справі № 752/1253/22, від 15 листопада 2023 рок у справі № 467/403/22, від 05 грудня 2023 року у справі № 490/2077/23.
Вжиття заходів забезпечення позову в спорах щодо фізичної опіки над дітьми спрямоване на недопущення чи припинення дій одного з батьків, які порушують права іншого на участь у вихованні дитини, контакт з нею. Відчуження одного з батьків можна охарактеризувати як форму психологічного насильства, яке проявляється у необґрунтованому звинуваченні у застосуванні стосовно дитини насильства іншим з батьків або звинуваченні у жорстокій та насильницькій поведінці стосовно одного з батьків, переконанні дитини у тому, що контакт з іншим з батьків є несприятливим для неї, нав`язуванні дитині відчуття, що вона знаходиться в небезпеці під час контакту з одним з батьків, необґрунтованих звинуваченнях на адресу батька, зміна місця проживання без попереднього обговорення тощо.
Підстави забезпечення позову є суб`єктивними та враховуються судом залежно від конкретного випадку, однак будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та забезпеченням якнайкращих інтересів дитини.
Батьківські повноваження належать обом батькам однаковою мірою. Дитина, як правило, однаково любить обох батьків та потребує турботи та підтримки кожного з них.
Батьки і дитина мають право на вільне спілкування один з одним, якщо воно не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і відбувається саме в інтересах дитини.
У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з його батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей з батьком.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2020 року у справі № 760/15413/19, від 17 травня 2021 року в справі № 761/25101/20, від 15 вересня 2021 року в справі № 752/6099/20.
Системний аналіз наведених норм права та судової практики дає підстави вважати, що батько, який на час вирішення справи щодо участі у спілкуванні з дитиною, проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.
При визначенні основних інтересів дитини в кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Аналіз матеріалів справи, пояснень сторін, свідчать про те, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що зустрічі батька з донькою будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків між ними і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дитини.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що оскаржуваною ухвалою суд встановив графік спілкування з дитиною, що суперечить її індивідуальним потребам та порушує усталений режим дня, який є важливим елементом гармонійного розвитку дитини, колегія суддів відхиляє, оскільки постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції лише забезпечив можливість батька дитини брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою.
Колегія суддів зазначає, що заходи забезпечення позову згідно зі статтею 158 ЦПК України носять тимчасовий характер, а відтак можуть змінюватися відповідно до статті 156 ЦПК України, тому їх запровадження не означає їх імперативну реалізацію без врахування об`єктивних обставин, зокрема, реальних результатів відповідного спілкування дитини з батьком з метою встановлення емоційного контакту та покращення психоемоційного характеру їх відносин. Отже, за наявності ознак невідповідності застосованого заходу забезпечення позову інтересам дитини він може бути змінений або скасований.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при застосуванні заходів забезпечення позову у даній справі, не допустив порушень норм процесуального права, правильно врахував обставини даної справи та сталу судову практику, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кишені Володимира Сергійовича - залишити без задоволення.
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2026 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 липня 2026 року.

Головуючий:

Судді: