Справа № 638/21413/26
Провадження № 3/638/4145/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2026 року           м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова в складі судді Яковлевої В.М., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Харківського районного управління № 3 ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП)
встановив:
03 вересня 2026 року до Шевченківського районного суду м. Харкова з Харківського районного управління № 3 ГУНП в Харківській області надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 184 КУпАП.
Постановою Шевченківського районного суду міста Харкова від 17 вересня 2026 року справи про адміністративні правопорушення № 638/21413/26 (провадження № 3/638/4145/26) та № 638/21414/26 (провадження № 3/638/4146/26) стосовно ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження. Об`єднаній справі присвоїно № 638/21413/26 (провадження № 3/638/4145/26).
Судом встановлено, що 28 серпня 2026 року під час перевірки умов проживання сім`ї за адресою:  АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_1 не виконує належним чином, передбачені законодавством, батьківські обов`язки щодо необхідних умов проживання та виховання своєї малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено антисанітарійні умови мешкання, у приміщеннях значне забруднення, безлад, наявні побутові відходи, неприбрані речі, санітарний стан приміщень не відповідає належним умовам для проживання дитини.
Крім того, судом встановлено, що 28 серпня 2026 року під час перевірки умов проживання сім`ї за адресою:  АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_1 не виконує належним чином, передбачені законодавством, батьківські обов`язки щодо необхідних умов проживання та виховання своєї малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено антисанітарійні умови мешкання, у приміщеннях значне забруднення, безлад, наявні побутові відходи, неприбрані речі, санітарний стан приміщень не відповідає належним умовам для проживання дитини.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною першою статті 184 КУпАП, тобто ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, вину визнає та щиро розкаюється.
Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом
Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно зі статтею 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно зі статтями 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.
Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.
Водночас суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статтею 184 КУпАП, знайшла своє підтвердження та повністю доведена такими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА № 163832 від 28 серпня 2026 року; протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА № 163831 від 28 серпня 2026 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , актом обстеження умов проживання, копіями свідоцтв про народження дітей, наявними в матеріалах справи фотознімками.
Вищезазначені докази в розумінні статті 251 КУпАП суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у зазначеному протоколі про адміністративне правопорушення серії.
Таким чином, суд доходить висновку про наявність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП України.
Відповідно до частини другої статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення згідно зі статтею 35 КУпАП, судом не встановлено.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення згідно зі статтею 35 КУпАП, є щире каяття.
Також, суд звертає увагу на ризики небезпеки, яку могло викликати вчинене діяння.
Так, зі змісту протоколів про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 ростила та виховувала малолітніх сина та доньку в антисанітарних умовах. Суд зазначає, що такі діяння ОСОБА_1 негативно впливають та психологічний, фізичний та духовний розвиток дітей.
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого правопорушення, приймаючи до уваги дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та те, що остання вперше притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає, що ОСОБА_1 необхідно призначити стягнення в межах санкції частини першої статті 184 КУпАП у виді штрафу в розмірі п’ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є достатньою мірою відповідальності з метою виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Згідно з частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі статті 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
На підставі викладеного, керуючись статтями 33-35, 40-1, частини першої статті 184, 289, 294 КУпАП, статями 4, 9 Закону України «Про судовий збір», суд

постановив:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП.
Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п’ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.

Відповідно до частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до положень статті 307 - 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Харкова.
Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.
Строк пред`явлення постанови до виконання протягом 3 (трьох) місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя В. М. Яковлева