Справа № 638/14087/26
Провадження № 2/638/9372/26
РІШЕННЯ
Іменем України
05 серпня 2026 року       м. Харків
Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Латки І.П.,
за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,
учасники справи:
позивач – Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» в особі філії «Харківзбут»
відповідач – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» в особі філії «Харківзбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,
в с т а н о в и в :
У червні 2026 року КП «Харківські теплові мережі» в особі філії «Харківзбут» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просило суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у загальному розмірі 76283,15 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначило, що на підставі рішення Харківської міської ради «Про реорганізацію комунальних підприємств та зміну назви» від 30.04.2025 № 813/25, КП «Харківські теплові мережі» в особі філії «Харківзбут» надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води мешканцям багатоквартирних будинків м. Харкова. Відповідачі, які є споживачами житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, внаслідок неповної та несвоєчасної оплати отриманих послуг мають заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.10.2015 до 31.05.2026 (з урахуванням гарячої води до 01.01.2022) у розмірі 70126,95 грн, за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 до 31.05.2026 у розмірі 1411,20 грн, за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 до 31.05.2026 у розмірі 2005,49 грн. Крім того, у зв`язку з несвоєчасною оплатою послуг з постачання теплової енергії позивачем нараховано інфляційні втрати за період до лютого 2022 року у розмірі 1982,16 грн та 3 % річних у сумі 757,35 грн.
Відповідачі відзиву на позовну заяву не подали, однак ОСОБА_1 подав заяву, в якій просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності щодо позовних вимог до травня 2023 року. Щодо решти позовних вимог про стягнення заборгованості за період з травня 2023 року до травня 2026 року у розмірі 18334,07 грн, то у їх задоволенні відповідач просив відмовити у зв`язку зі сплатою заборгованості у повному обсязі, на підтвердження чого надав відповідні квитанції.
Ухвалою суду від 23 червня 2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання.
В судове засідання сторони не з`явилися, про судове засідання повідомлені належним чином. Позивач просив справу розглянути за його відсутністю. Відповідачі причини неявки суду не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін. 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з 12.09.2003 на праві спільної часткової власності по 1/2 частині є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно згідно з Інформацією № 471747317 від 07.04.2026.
Згідно з відомістю про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, складеною за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2015 до 31.05.2026 складає 70126,95 грн.
Відповідно до відомості про нарахування та оплату за абонентське обслуговування за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, складеною за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість за абонентське обслуговування за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 до 31.05.2026 складає 1411,20 грн.
Згідно з відомістю про нарахування та оплату за обслуговування ВБС теплопостачання та обслуговування ВБС постачання гарячої води, складеною за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість за послуги з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 до 31.05.2026 складає 2005,49 грн.
Відповідно до п. 15 Публічного договору з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, а також відповідно до п. 34 Індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води, в яких виконавцем вказано КП «Харківські теплові мережі», споживач повинен оплачувати відповідні послуги щомісячно.
Згідно з розрахунком інфляційних втрат та 3% річних за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води до лютого 2022 року, складеного за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , інфляційні втрати за вказаний період становлять 1982,16 грн, три проценти річних від простроченої суми за вказаний період становлять 757,35 грн.
Відповідно до наданих ОСОБА_1 квитанцій ним здійснено наступну оплати на рахунок КП «Харківські теплові мережі»:
03.07.2026 – 2005,49 грн в рахунок оплати послуг з обслуговування ВБС;
06.07.2026 – 14500,00 грн в рахунок оплати опалення за весь період;
08.07.2026 – 500,00 грн в рахунок оплати опалення за весь період;
14.07.2026 – 14500,00 грн в рахунок оплати опалення за весь період.
За приписами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.
Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 9 вищевказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з:
плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;
плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України;
плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц, від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17).
Згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті обставин цієї справи, суд зазначає, що позивач належними, допустимими та достовірними доказами довів, що відповідачі, будучи співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в силу вимог закону зобов`язані сплачувати вартість спожитих житлово-комунальних послуг, пов`язаних з утриманням нелажного їм майна, зокрема послуг з постачання теплової енергії, які надаються позивачем за вказаною адресою. 
Також позивачем доведено, що за вказаною адресою за період з 01.10.2015 до 31.05.2026 року відповідача були надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування, вартість яких не була сплачена відповідачами в повному розмірі.
Водночас, суд не може погодитися з пред`явленою позивачем до стягнення сумою заборгованості, оскільки здійснений позивачем розрахунок не враховує проведені відповідачем у липні 2026 року оплати, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне здійснити перерахунок заборгованості.
Щодо заборгованості за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 до 31.05.2026 у розмірі 2005,49 грн, то вона погашена відповідачем у повному обсязі згідно з квитанцією від 03.07.2026, а тому заборгованість за вказані послуги складає 0,00 грн, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні цих позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Щодо заборгованості за послуги з теплопостачання, то відповідачем сплачено 29500,00 грн (14500+500+14500), у зв`язку з чим пред`явлена до стягнення позивачем сума заборгованості у розмірі 70126,95 грн за період з 01.10.2015 до 31.05.2026 підлягає зменшення на здійснену відповідачем оплату, відтак заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за вказаний період складає 40626,95 грн (70126,95-29500).
Заборгованість за абонентське обслуговування за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 до 31.05.2026 складає 1411,20 грн перерахунку не підлягає у зв`язку з відсутністю доказів сплати відповідачем цих послуг.
Крім того, суд вважає за необхідне застосувати наслідки пропуску позовної давності щодо частини позовних вимог з огляду на таке.
Позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша й абзац перший частини п`ятої статті 261 ЦК України).
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі – постанова № 211) з 12 березня 2020 року на всій території України встановлений карантин.
Строк дії карантину уряд неодноразово продовжував, а відмінив о 24 годині 00 хвилин 30 червня 2023 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
За Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 2 квітня 2020 року (далі – Закон № 540-IX), розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений пунктом 12.
Згідно з цим пунктом під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
На підставі указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введений воєнний стан строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі цей строк неодноразово продовжувався та триває досі.
Згідно із Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності 17 березня 2022 року (далі – Закон № 2120-ІХ), розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений пунктами 18 і 19.
Згідно з пунктом 19 у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257–259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
На підставі Закону України від 8 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», який набрав чинності 30 січня 2024 року (далі – Закон № 3450-ІХ), пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладений у новій редакції.
Згідно з цими змінами у період дії воєнного стану в Україні, введеного указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
За Законом України від 14 травня 2025 року № 4434-IX «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», який набрав чинності 4 вересня 2025 року, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключений.
Таким чином, впродовж строку дії воєнного стану позовна давність була продовжена від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року включно, а 30 січня 2024 року її перебіг зупинився до 3 вересня 2025 року включно.
Якщо позовна давність не спливла станом на 2 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжений (до 30 червня 2023 року – на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року – на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року до 03 вересня 2025 року перебіг такого строку зупинився на строк дії воєнного стану.
Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 16 квітня 2026 року у справі № 751/4086/24.
Враховуючи дату подання цього позову, а саме 22 червня 2026 року, трирічний строк позовної давності слід обраховувати шляхом додавання до 9 місяців 18 днів (тобто періоду, що минув після відновлення позовної давності: з 04.09.2025 до 22.06.2026) до періоду, що минув до зупинення позовної давності (02.04.2020), а саме 2 роки 2 місяці 12 днів, в результаті чого отримано дату початку строку позовної давності щодо вимог КП «Харківські теплові мережі» в особі філії «Харківзбут» - 21 листопада 2017 року.
Дослідженням відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, складеною за особовим рахунком № НОМЕР_1 , встановлено, що заборгованість відповідача за послуги з постачання теплової енергії утворилася за період 01.10.2015 до 31.05.2026. Тобто, щодо частини позовних, а саме про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2015 до 20.11.2017 у розмірі 9248,99 грн, позивачем пропущено строк позовної давності.
Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Таким чином, у зв`язку з пропуском позовної давності, на підставі заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, суд відмовляє КП «Харківські теплові мережі» в особі філії «Харківзбут» у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії за період з 01.10.2015 до 20.11.2017 у розмірі 9248,99 грн. 
Щодо решти позовних вимог, а саме щодо стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період 21.11.2017 до 31.05.2026 у розмірі 31377,96 грн та за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 до 31.05.2026 у розмірі 1411,20 грн, щодо яких строк позовної давності не пропущено, то вони є обґрунтованими та підлягають задоволенню, враховуючи правомірність нарахування заборгованості за цей період у вказаному розмірі, а також з огляду на відсутність доказів добровільної сплати відповідачами заборгованості у вказаному розмірі.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання з оплати спожитих житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим зобов`язані сплатити позивачу інфляційні втрати за період у розмірі 1982,16 грн та 3 % річних у сумі 757,35 грн.
Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком, оскільки в ньому правильно визначено щомісячну базу нарахування згідно ст. 625 ЦК України, правильно визначено сукупні індекси інфляції, правильно визначено розмір заборгованості зі сплати 3% річних. При здійсненні цих нарахувань позивач дотримався обмежень, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року.
З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги частково та стягує солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП «Харківські теплові мережі» в особі філії «Харківзбут» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період 21.11.2017 до 31.05.2026 у розмірі 31377,96 грн та за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 до 31.05.2026 у розмірі 1411,20 грн, з урахуванням інфляційних втрат у розмірі 1982,16 грн та 3% річних від простроченої суми у розмірі 757,35 грн, тоді як у задоволенні позовних вимог суд відмовляє наступним чином:
- у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії у розмірі 29500,00 грн та за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання у розмірі 2005,49 грн суд відмовляє у зв`язку з їх необґрунтованістю;
- у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2015 до 20.11.2017 у розмірі 9248,99 грн суд відмовляє у зв`язку з пропуском позовної давності. 
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (46,57472849%), тобто у розмірі 1550,00 грн. 
Керуючись ст. 4, 10, 12-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 352, 354 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» в особі філії «Харківзбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги – задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» в особі філії «Харківзбут», адреса: м. Харків, пр-т. Ювілейний, 28А, код ЄДРПОУ 45929670, заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період 21.11.2017 до 31.05.2026 у розмірі 31377,96 грн та абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 до 31.05.2026 у розмірі 1411,20 грн, з урахуванням інфляційних втрат у розмірі 1982,16 грн та 3% річних від простроченої суми у розмірі 757,35 грн, а всього заборгованість у розмірі 35528,67 грн (тридцять п`ять тисяч п`ятсот двадцять вісім гривень 67 копійок).
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» в особі філії «Харківзбут», адреса: м. Харків, пр-т. Ювілейний, 28А, код ЄДРПОУ 45929670, судовий збір у розмірі 1550,0 грн, тобто по 775,00 грн (сімсот сімдесят п`ять гривень 00 копійок) з кожного.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення суду складено 05 серпня 2026 року.
Суддя    І.П. Латка