К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 вересня 2026 року місто Київ

справа № 367/13197/25
апеляційне провадження № 22-ц/824/13708/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання:Приходька Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області у складі судді Третяк Я.М. від 1 червня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Теплюк Галина Михайлівна, приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Легка Галина Іванівна, приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Шиманський Євген Іванович, про визнання недійсними договорів, витребування нерухомого майна та земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст обставин справи

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Теплюк Г.М., приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Легка Г.І., приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Шиманський Є.І., про визнання недійсними договорів, витребування нерухомого майна та земельної ділянки.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 1 червня 2026 року відмовлено у відкритті провадження.

Ухвала суду мотивована тим, що відповідач ОСОБА_3 помер ще до звернення позивача до суду, а заявлені до інших відповідачів позовні вимоги є похідними від вимог, заявлених до померлого відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Скаржник зазначає, що на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі за наявності кількох відповідачів, один з яких помер, суд не вправі визначати яка позовна вимога є основною, а яка похідною, і не може прийняти рішення про відмову у відкритті провадження у справі щодо всіх відповідачів.

Також зазначає, що відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції не врахував, що за приписами цивільного процесуального законодавства кожен з відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно; якщо позов не містить солідарного обов`язку та пред`явлений до різних відповідачів, то ці відповідачі є самостійними і такими, що відповідають самостійно відносно позовної вимоги, заявленої до них. У разі смерті одного з відповідачів, позовні вимоги до інших відповідачів повинні розглядатися, а відмова у відкритті провадження можлива лише щодо померлого відповідача.

Наголошує, що дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року в справі № 204/3027/20, якої суд першої інстанції не врахував, відмовляючи у відкритті провадження у справі до всіх відповідачів, тим самим позбавивши позивача права на доступ до правосуддя.

Вказує, що суд першої інстанції не вірно встановив відповідачів щодо кожної самостійної вимоги, яка пред`явлена позивачем окремо до певного відповідача, оскільки не врахував, що у позовній заяві міститься обґрунтування кожної самостійної позовної вимоги; позов не містить зазначень, що певна позовна вимога є основною, а інші похідними.

Крім того, судом не надано належної оцінки суб`єктивному складу, зокрема тій обставині, що позовна вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пред`явлена і до останнього, відомості про смерть якого у матеріалах справи відсутні.

Зауважує, що до відповідача ОСОБА_5 заявлено самостійну позовну вимогу про витребування земельної ділянки та житлового будинку, що відповідає релевантній практиці Верховного Суду, згідно якої позовна вимога про витребування нерухомого майна не є похідною вимогою, а окремим способом захисту та пред`являється до останнього власника.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подала відзив, у якому просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що позивач самостійно сформулював позовні вимоги та склад учасників справи, об`єднавши в одній справі декілька позовних вимог, зокрема до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання договорів недійсними, витребування нерухомого майна та земельної ділянки, які є виключно похідними від основних позовних вимог, заявлених до
ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса, скасування запису про державну реєстрацію права власності, і не можуть бути розглянуті судом самостійно за відсутності встановленого факту порушення права за основною вимогою. Окремих підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , витребування у ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 земельної ділянки позовна заява не містить, а одночасна зміна підстав і предмету позову не допускається у цивільному процесі.

Інші учасники справи відзиви на апеляційну скаргу не подали.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання 

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечувала та просила відмовити у її задоволенні.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. З урахуванням положень частини другої статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

31 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Теплюк Г.М. № 67196997 від 13 квітня 2023 року; скасувати запис про проведення державної реєстрації права власності № 49926182 від 11 квітня 2023 року, внесений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Теплюк Г.М.; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 23 червня 2023 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , предметом якого була земельна ділянка, площею 0,0108 га, місце розташування: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 3210900000:01:049:3015, який посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Легкою Г.І. та зареєстрований в реєстрі за № 920; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15 серпня 2023 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , предметом якого була земельна ділянка, площею 0,0108 га, кадастровий номер: 3210900000:01:049:3015, цільове призначення: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Шиманським Є.І. і зареєстрований в реєстрі за № 856; витребувати у ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,0108 га, реєстраційний номер нерухомого майна: 2182545932109, кадастровий номер: 3210900000:01:049:3015 і житловий будинок садибного типу, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2873046032080, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Судом першої інстанції здійснювалися заходи щодо установлення зареєстрованого місця проживання відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 

21 травня 2026 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшла відповідь Ірпінського відділу реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області, у якій зазначено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено запис про смерть стосовно ОСОБА_3 , складеного Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 19 лютого 2025 року № 2899, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У постанові від 26 червня 2019 року у справі № 234/7927/16-ц Верховний Суд зазначив, що вирішення питання щодо належних процесуальних дій суду у випадку пред`явлення позову до особи, яка померла до звернення до суду, залежить від стадії судового провадження, на якій встановлено цю обставину. Якщо факт смерті відповідача встановлено на стадії вирішення питання про відкриття провадження, у відкритті провадження щодо такої особи має бути відмовлено, оскільки заява в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тоді як позовну заяву подано у жовтні 2025 року, тобто після його смерті.

Частиною четвертою статті 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

За змістом статті 55 ЦПК України процесуальне правонаступництво передбачає заміну у вже існуючому процесуальному правовідношенні сторони або третьої особи, яка вибула з нього, її правонаступником. Відтак застосування цього процесуального механізму можливе за умови, що особа набула відповідного процесуального статусу до настання обставини, яка зумовила правонаступництво.

Оскільки ОСОБА_3 помер до звернення позивача до суду, він не міг набути статусу відповідача у цій справі, а тому положення статті 55 ЦПК України щодо процесуального правонаступництва застосуванню не підлягають. З тих самих підстав відсутня можливість залучення його спадкоємців як процесуальних правонаступників саме у цьому провадженні.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що смерть ОСОБА_3 до пред`явлення позову є процесуальною перешкодою для відкриття провадження за позовними вимогами, заявленими безпосередньо до нього.

Водночас колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначена обставина зумовлює відмову у відкритті провадження у справі в цілому.

Позов у цій справі пред`явлено до кількох відповідачів. Тому, встановивши наявність передбаченої законом процесуальної перешкоди щодо одного з них, суд мав з`ясувати, чи існують передбачені статтею 186 ЦПК України підстави для відмови у відкритті провадження також за вимогами, заявленими до інших відповідачів.

Смерть одного з відповідачів до пред`явлення позову та пов`язана з цим неможливість набуття ним процесуального статусу не позбавляють інших відповідачів цивільної процесуальної правосуб`єктності та самі по собі не свідчать про неможливість розгляду заявлених до них вимог у порядку цивільного судочинства.

У цій справі до інших відповідачів заявлено, зокрема, вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного між ними після відчуження майна ОСОБА_3 , а також про витребування нерухомого майна та земельної ділянки від особи, у володінні якої вони перебувають.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про неможливість розгляду цих вимог виключно з огляду на те, що вони є похідними від вимоги, заявленої до померлого ОСОБА_3 , є передчасним.

Похідний характер позовної вимоги та можливість її розгляду в порядку цивільного судочинства є різними за своїм змістом правовими питаннями.

Визнання певної вимоги похідною характеризує її матеріально-правовий зв`язок з іншою вимогою, однак саме по собі не є передбаченою пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК України підставою для відмови у відкритті провадження. Такий зв`язок може мати значення для визначення належного способу захисту, предмета доказування, встановлення обставин, від яких залежить вирішення інших позовних вимог, та зрештою - для висновку про їх обґрунтованість по суті.

Натомість на стадії відкриття провадження суд має вирішити насамперед питання про наявність установлених процесуальним законом перешкод для розгляду відповідної вимоги судом цивільної юрисдикції.

Сам по собі висновок про те, що вимоги до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пов`язані з вимогою, заявленою до ОСОБА_3 , не свідчить про існування такої процесуальної перешкоди.

Відповідно до статті 188 ЦПК України взаємопов`язаність вимог, зокрема за підставами їх виникнення або поданими доказами, є підставою для їх об`єднання в одному провадженні. Водночас об`єднання кількох пов`язаних вимог в одному позові не означає, що виникнення процесуальної перешкоди щодо одного з відповідачів автоматично унеможливлює розгляд вимог до інших відповідачів. Наявність підстав для такого процесуального наслідку має оцінюватися окремо з урахуванням суб`єктного складу та змісту відповідних вимог.

Подібний підхід застосований у постанові Верховного Суду від 4 червня 2026 року у справі № 214/9328/23. У цій справі Верховний Суд погодився із закриттям провадження лише в частині вимог до одного з відповідачів та продовженням розгляду вимог до інших відповідачів.

Колегія суддів ураховує, що зазначена постанова ухвалена за інших фактичних обставин та щодо інших матеріальних правовідносин. Водночас її процесуальний підхід підтверджує необхідність з`ясовувати правові наслідки вибуття одного з відповідачів саме стосовно вимог до цієї особи та окремо оцінювати наявність підстав для подальшого розгляду вимог до інших відповідачів.

Отже, для вирішення питання про можливість розгляду позовних вимог до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 недостатньо констатувати їх похідний характер. Необхідно встановити зміст та матеріально-правовий зв`язок відповідних вимог, з`ясувати, чи можуть спірні правовідносини щодо цих відповідачів бути предметом самостійного судового розгляду та чи існують щодо них передбачені процесуальним законом підстави для відмови у відкритті провадження.

Натомість суд першої інстанції такого аналізу не здійснив, а обмежився висновком про похідний характер вимог до інших відповідачів, фактично поширивши на них процесуальні наслідки смерті ОСОБА_3 , хоча обставин, які б виключали їх цивільну процесуальну правосуб`єктність або свідчили про неможливість розгляду заявлених до них вимог у порядку цивільного судочинства, не встановив.

Таким чином, правильно встановивши наявність підстав для відмови у відкритті провадження в частині позовних вимог, пред`явлених до ОСОБА_3 , який помер до звернення позивача до суду, суд першої інстанції водночас дійшов передчасного висновку про наявність таких підстав щодо позову в цілому.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 1 червня 2026 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий 

Судді: