ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 608/43/24	Головуючий у 1-й інстанції Митражик Е.М. 	
Провадження № 22-ц/817/945/26 	Доповідач - Гірський Б.О.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Гірського Б.О.
суддів - Костіва О.З., Храпак Н.М.
за участю секретаря - Панькевич Т.І.,
позивача ОСОБА_1 
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 608/43/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 від імені якого діє адвокат Башуцький Ігор Ярославович на ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 01 червня 2026 року (постановлена суддею Митражик Е.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявами про відстрочення виконання рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 28 листопада 2024 року в цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди в частині стягнення з нього на користь відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. та постанови Тернопільського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року в цій же справі в частині стягнення з нього на користь відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 1 000 грн.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21 квітня 2026 року, яка залишена без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 23 червня 2026 року заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 28 листопада 2024 року та постанови Тернопільського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року залишено без задоволення.
15 травня 2026 року представник ОСОБА_2 - адвокат Башуцький І.Я. звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив вирішити питання про відшкодування витрат на правничу допомогу та стягнути з позивача на користь відповідача витрати понесені на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 6 000 грн.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 01 червня 2026 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - адвоката Башуцького І.Я. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 суд виходив з того, що розгляд судом заяви про відстрочення виконання рішень не є вирішенням спору по суті, а лише процесуальним питанням, пов`язаним із виконанням такого рішення, а тому відсутні підстави для стягнення таких понесених судових витрат. 
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які понесені ним у суді першої інстанції. 
Вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, постановленою судом першої інстанції з порушенням норм та принципів цивільного процесуального права.
Звертає увагу на те, що законодавець не обмежує право сторони на відшкодування витрат виключно стадією розгляду спору по суті та не встановлює заборони на компенсацію витрат, понесених у зв`язку з розглядом заяв, клопотань чи інших процесуальних питань, які виникають у межах відповідної цивільної справи 
Наголошує, що понесені відповідачем витрати були обумовлені виключно процесуальною поведінкою ОСОБА_1 , який після набрання рішеннями законної сили та відкриття виконавчих проваджень ініціював окремий судовий розгляд питання про відстрочення їх виконання.
Вважає, що витрати на професійну правничу допомогу були неминучими, оскільки без підготовки заперечень існувала реальна загроза відстрочення виконання судових рішень та порушення права ОСОБА_2 на своєчасне отримання присуджених коштів.
У червні 2026 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду залишити без змін.
Наголошує, що матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем на користь адвоката Башуцького І.Я. саме такої суми, яка зазначена у акті обсягу наданої правової допомоги, крім цього, акт не може слугувати доказом надання такої правової допомоги.
Вважає, що заявлені відповідачем вимоги не відповідають критеріям співмірності, а саме складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 – заперечив проти доводів апеляційної скарги з мотивів, викладених у відзиві.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Вказаним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає.
Фактичні обставини справи.
Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 28 листопада 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10 000 гривень 00 копійок.
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Позиція апеляційного суду.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, у разі відмови - на позивача.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
- чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
- чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
- поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 
- дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Колегія суддів зазначає, що розгляд заяви про відстрочення виконання рішення суду, передбаченої статтею 435 ЦПК України, не пов`язаний із вирішенням матеріально-правового спору між сторонами, а стосується виключно порядку виконання вже ухваленого судового рішення (процесуального питання). Така заява не породжує нового предмета спору та не змінює результатів вирішення справи по суті, а тому не є підставою для застосування положень статті 141 ЦПК України щодо розподілу судових витрат між сторонами. За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Окрім цього, апеляційний суд зазначає, що рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 28 листопада 2024 року та постановою Тернопільського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу, тобто питання судових витрат у даній справі вже вирішено.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувану ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права, та висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 01 червня 2026 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 15 липня 2026 року.

Головуючий       Гірський Б.О.

Судді:        Костів О.З.

Храпак Н.М.