ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/2164/26 | Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/1242/26 Категорія: 304090000 | Нейло І. М.
| Доповідач в апеляційній інстанції
| Фетісова Т. Л.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:
суддя-доповідач | Фетісова Т. Л.
судді | Сіренко Ю. В., Новіков О. М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 03.07.2026 (повний текст складено 03.07.2026, суддя в суді першої інстанції Нейло І. М.) у цивільній справі за позовом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

 
в с т а н о в и в :

у лютому 2026 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь кредитну заборгованість в сумі 23780,52 грн (9444,50 грн за кредитом та 14336,02 грн за процентами) та витрати зі сплати судового збору, мотивуючи про те, що ОСОБА_1 , як позичальник, не виконала належним чином свої зобов`язання по кредитному договору, внаслідок чого у неї перед позивачем утворилася зазначена заборгованість.
 
Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 03.07.2026 позов у справі задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 05.03.2024 № 1359-7843 у розмірі 14224,17 грн та 1592,38 грн судового збору, а в задоволенні решти вимог було відмовлено.
Суд першої інстанції вказав, що у відповідача наявні невиконані зобов`язання по поверненню кредитних коштів зі сплатою нарахованих відсотків, що призвели до виникнення заборгованості. Водночас суд перерахував наявний по відсоткам борг, виходячи із фактично здійснених позичальником сплат та обмежень максимального розміру денної відсоткової ставки згідно вимог ЗУ «Про споживче кредитування».
Позивач подав на вказане рішення суду 10.08.2026 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відхилених позовних вимог та новим рішенням вимоги позивача у справі задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування вказано на те, що сторони належним чином погодили відсоткову ставку по договору, про що позичальник була поінформована у повній мірі, а також комісію за оформлення кредиту. 
Борг за відсотками по кредиту позивачем нараховано лише у межах строку кредитування.
Позивач не нараховував Відповідачу жодних процентів за несвоєчасне повернення отриманого кредиту в силу положень статті 625 ЦК України.
Відповідач, як споживач, після отримання кредиту не відмовилася від нього протягом 14 днів, як передбачено договором у п.6.9.
Станом на 05.03.2024 (день укладення Кредитного договору № 1359-7843) законодавчо встановлено максимальний розмір денної процентної ставки 2,50%, який умови договору не перевищували.
Отже, суд першої інстанції помилково застосував до щоденно нарахованої заборгованості розмір денної процентної ставки у розмірі 1% за весь період строку кредитування та позбавив позивача законного права на отримання процентів за користування кредитними коштами відповідно до умов укладеного Договору.
Розрахунок заборгованості по кредиту суд не мав права проводити самостійно за відсутності заперечень відповідача щодо проведених позивачем нарахувань.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за кредитними договорами у розмірі меншому тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, отже за таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При розгляді справи встановлено, що 05.03.2024 між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та відповідачем ОСОБА_1 , як позичальник, в електронній формі укладено кредитний договір № 1359-7843 на суму 14400,00 грн. Відповідно до умов договору, строк кредитування 300 днів, базовий період 14 днів, комісія за видачу кредиту 15,00% від суми кредиту; знижена % ставка 1,20 % в день; стандартна % ставка 1,50 % в день, дата повернення кредиту 29.12.2024.
Також позичальником 05.03.2024 з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором № С2947 були підписані Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки.
Відповідно до квитанції №2433634669 від 05.03.2024, через систему платежів LiqPay ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на картковий рахунок позичальника згідно з договором № 1359-7843 від 05.03.2024 перераховано коштів в сумі 14400,00 грн.
Довідкою про перерахування суми кредиту ТОВ "Укр Кредит Фінанс" підтверджує перерахування коштів за кредитним договором № 1359-7843 від 05.03.2024 в сумі 14400 грн.
Відповідачем здійснено часткове погашення заборгованості на суму 35381,77 грн із яких зараховано 28266,27 грн в рахунок погашення відсотків, 2160,00 грн в рахунок погашення комісії та 4955,50 грн в рахунок погашення тіла кредиту.
Зважаючи на викладене вище, позивач у справі аргументує про наявність у позичальника заборгованості за кредитом у загальному розмірі 23780,52 грн, яка складається з 9444,50 грн простроченої заборгованість за кредитом та 14336,02 грн за нарахованими відсотками.
Відповідач факт укладення кредитного договору із ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та отримання за ним 14400 грн не заперечує, як і умови кредитування.
Позовні вимоги про стягнення вказаних сум заявлено до розгляду у даній справі.
Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.
Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1056^1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Також статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
На час розгляду справи кредитний договір, за яким відповідач отримала кредит, є чинним, недійсним у судовому порядку не визнавався, сума боргу по тілу кредиту, нарахованим відсоткам за користування кредитними коштами та комісії позичальником наданими доказами не спростовується. 
Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Ураховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що позивач належним чином обґрунтував наявність кредитної заборгованості, з чим також погодився і суд першої інстанції.
Надаючи оцінку аргументам апеляційної скарги позивача та висновкам суду першої інстанції про необхідність перерахунку заборгованості за кредитним договором по відсоткам за користування кредитними коштами, апеляційний суд робить такі висновки.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» у редакції, яка набрала чинності 24.12.2023, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Згідно ЗУ «Про споживче кредитування» Розділ 4 Прикінцеві та перехідні положення, частина 17 «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. 
Так відповідно до п. 2.4. Кредитного договору Стандартна процентна ставка в день становить 2,0, фіксована. Знижена процентна ставка в день становить 1,15288411, фіксована. 
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» денна процентна ставка – це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. 
Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (з визначенням розтермінування величини ставки протягом перехідного періоду після набрання законної сили цими положеннями). 
Отже, максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно), протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 включно до 20.08.2024 включно), з 21.08.2024 включно та надалі – 1%.
У даному випадку апеляційний суд враховує, що кредитний договір укладено 05.03.2024, коли вказані вище приписи законодавства передбачали максимальну відсоткову ставку в розмірі 2,5 %, яка діяла до 22.04.2024, з 23.04.2024 по 20.08.2024 – 1,5%, та з 21.08.2024 та до кінця строку кредитування (29.12.2024) – 1%.
Як вказано у п.4.15. кредитного договору розраховано денну відсоткову ставку у відповідності до формули, яка передбачена ЗУ «Про споживче кредитування», а саме: ДПС:1,388 процентів = (ЗВСК:59 962.23 грн/ЗРК:14400.00 грн)/t:300 днів х 100%.
Як убачається із розрахунків позивача, нарахування заборгованості за відсотками по договору із використанням ставки 1,2 % в день відбувалося протягом пільгового періоду та після внесення коштів позичальником на погашення заборгованості за відсутності простроченого боргу, що відповідає приписам законодавства із максимальними обмеженнями 1,5%, а ставка 1,5% у день позивачем застосовувалася у разі наявності простроченої заборгованості, у тому числі і після того, як з 21.08.2024 було впроваджено законодавчі обмеження за відсотками 1% у день.
Отже, як перерахунок суду першої інстанції із застосуванням обмежень відсоткової ставки 1% у день, починаючи вже з 05.03.2024, є помилковим, адже не враховує перехідний період згідно Розділу 4 Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про споживче кредитування», який передбачав збільшений розмір відсотків, який умови кредитного договору від 05.03.2024 не порушували, так і розрахунок позивача за яким нарахування відсотків по кредиту у розмірі 1,5% у день відбувалося за наявних законодавчих обмежень 1% після 20.08.2024, є помилковими.
Здійснивши власні перерахунки заборгованості відповідача за відсотками по кредиту, апеляційний суд визначає її в розмірі 9887,24 грн, який враховує здійснені відповідачем у погашення заборгованості по кредитному договору сплати, а також погоджену у договорі відсоткову ставку та законодавчі обмеження її максимального розміру.
Апеляційні аргументи про те, що сторони належним чином погодили відсоткову ставку у договорі, правильності вказаних вище міркувань апеляційного суду не спростовують, адже не дають підстав нараховувати заборгованість по договору за відсотками всупереч законодавчих обмежень максимального розміру денної відсоткової ставки.
Міркування скаржника про те, що розрахунок заборгованості по кредиту суд не мав права проводити самостійно за відсутності заперечень відповідача щодо проведених позивачем нарахувань є хибними, оскільки суд згідно положень ст. 89 ЦПК України самостійно оцінює надані сторонами справи докази, у даному випадку - у аспекті відповідності нарахувань заборгованості позичальника по кредиту як вимогам законодавства, так і законодавчим обмеженням.
Так частини 1, 2 статті 89 ЦПК України передбачають, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 03.07.2026 у даній справі слід змінити в частині визначення суми заборгованості по відсоткам у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та указати, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 9887,24 грн заборгованості за відсотками, а також в частині вирішення питання про відшкодування судових витрат.
Відтак подана позивачем апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Усього розмір кредитної заборгованості, яка має бути стягнута з відповідача на користь позивача у цій справі, має складати 19 331,74 грн.
На підставі положень ст.141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог у справі на 81,29% з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 164,26 грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.
Рішення місцевого суду в апеляційному порядку оскаржено щодо вирішення позовних вимог, що складають 40,18% від ціни позову, отже за апеляційний перегляд справи позивач мав сплатити 3328 * 150% * 0,8 * 40,18% = 1604,62 грн, а фактично сплатив 3993,60 грн.
Отже, з державного бюджету позивачу ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» слід повернути 2388,98 грн судового збору, надлишково сплаченого за апеляційний перегляд справи.
Також з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 1604,62 грн судового збору за апеляційний перегляд справи.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

у х в а л и в :

апеляційну скаргу – задовольнити частково.
Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 03.07.2026 у даній цивільній справі – змінити в частині визначення суми заборгованості по відсоткам, указавши, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 9887,24 грн заборгованості за відсотками, а також в частині вирішення питання про відшкодування судових витрат.
Усього розмір кредитної заборгованості, яка має бути стягнута з відповідача на користь позивача у цій справі, має складати 19 331,74 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 2 164,26 грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.
У решті рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 03.07.2026 у даній цивільній справі – залишити без змін.
Компенсувати з державного бюджету України ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 2388,98 грн судового збору, надлишково сплаченого за апеляційний перегляд справи.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 1604,62 грн судового збору за апеляційний перегляд справи.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 15.09. 2026.

Суддя-доповідач   

Судді