Єдиний унікальний номер: 448/265/26 
Провадження № 2/448/377/26

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и

17.07.2026 місто Мостиська
Мостиський районний суд Львівської області у складі:
головуючої судді – Гіряк С.І.
за участі секретаря судового засідання – Луцак Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (місцезнаходження: м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, офіс 40/3, індекс 08205) до
відповідача ОСОБА_1 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 )
предмет та підстави позову: про стягнення заборгованості за кредитним договором,
учасники справи – не з`явилися,
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача
1. 12.02.2026 року представник позивача ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором кредиту №8116534 від 07.08.2025 у розмірі 28259,00 грн. та судові витрати.
2. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07.08.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів у кредит №8116534, за умовами якого кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 7000,00 грн строком на 360 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,95% в день, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми кредиту (1207,50 грн).
3. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. 
4. Вказує, що первісний кредитодавець свої зобов`язання за Договором кредиту виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 7 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника.
5. Вказує, що в подальшому, Позикодавцем/Первісним кредитором відступлено право вимоги за вказаним вище кредитним договором, зокрема: 16.09.2025 р. ТОВ «І БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» уклали Договір факторингу № 16/09/25 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту №8116534 від 07.08.2025.
6. Відповідно до Реєстру прав вимог №23/12/25-01 від 23.12.2025 року - Кредитодавець/Клієнт відступив Фактору/Позивачу право вимоги заборгованостей до Боржників на умовах передбачених Договором факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025 року, в тому числі до Відповідача в сумі 28259,00 грн.
7. Вказує, що відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за Договором кредиту та заборгованості за процентами - не виконав ні перед Позикодавцем/Первісним кредитором, ані перед Позивачем/Фактором - ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», що набуло право вимоги за договором кредиту №8116534 від 07.08.2025 на підставі договору факторингу, внаслідок чого у відповідача наявна заборгованість за Договором №8116534 від 07.08.2025 в розмірі 28259,00 грн., що складається з: 7000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 6051,50 грн. – сума заборгованості за процентами; 14000 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою; 1207,50 грн. - сума заборгованості за комісією. У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вказану заборгованість та судові витрати.
8. 22.06.2026 представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Редька М.Г. подав відзив на позовну заяву, у строк, який пропущений з поважних причин. Вказує, що не погоджується із позовом, у зв`язку з наступним.
Зазначає, що позивачем доказів укладення кредитного договору, який за формою відповідає вимогам цивільного законодавства, не надано. На підтвердження укладення договору позики між первинним кредитором та Відповідачем Позивачем подано до суду копію Кредитного договору, Графіку платежів, Паспорта споживчого кредиту, нібито укладених дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, шляхом надсилання первинним кредитором на телефонний номер Відповідача одноразового ідентифікатора для підписання даних документів та нібито підписаних шляхом введення Відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).
Разом з тим, у вищезазначених документах навіть не зазначено комбінації цифр та літер, які нібито є одноразовим паролем-ідентифікатором, а до Довідки про ідентифікацію Відповідач ставиться скептично, оскільки вона видана первинним кредитором, який є заінтересованою особою у справі. При цьому Позивачем не надано доказів того, що наявні в матеріалах справи копії вищезазначених документів створювалися у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», та що вони підписувалися електронним підписом одноразовим ідентифікатором уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Отже, наявні в матеріалах справи копії Кредитного договору, Графіку та Паспорта споживчого кредиту не можуть вважатися електронними документами (копією електронного документа), оскільки не відповідають вимогам статей 5, 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та не є належними доказами укладення Кредитного договору між Відповідачем та первинним кредитором.
Також, вказує, що позивач у Позові посилається у тому числі і на Паспорт споживчого кредиту. Однак Паспорт споживчого кредиту не є належним та допустимим доказом у справі у зв`язку з висновками щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.06.2022 у справі № 333/5483/20, згідно з якими: «Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту». 
Також, вказує, що оцінюючи надані Позивачем докази в їх сукупності, вбачається, що Позивачем не надано доказів відповідно до положень статей 76–79 ЦПК України, які б підтверджували факт отримання Відповідачем коштів за зазначеним вище Кредитним договором у розмірі, заявленому Позивачем (копії квитанції, меморіального ордера тощо). 
Акцентує увагу суду на тому, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Отже, доказом, який підтверджує заборгованість клієнта, є виписка з банківського рахунку. Разом з тим, у наданих до позовної заяви матеріалах відсутні виписки з особового рахунку Відповідача, а тому вважаємо, що Позивач не довів належними та допустимими доказами факт того, що Відповідач дійсно отримав грошові кошти за Кредитним договором, а також наявність у Відповідача заборгованості у розмірі, зазначеному у розрахунку. Зауважує, що розрахунок заборгованості, на який посилається Позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту (позики), користування ним, укладення договору на умовах, зазначених Позивачем у позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Доповнює, що Позивачем до позовної заяви не долучено жодних первинних бухгалтерських та платіжних документів (зокрема виписки по рахунку), які б підтверджували факт перерахування коштів на рахунок Відповідача. Доказів проведення Відповідачем банківських операцій із використанням власної картки (переказ коштів, поповнення мобільного телефону, оплата товарів у торгових точках тощо) матеріали справи не містять, у матеріалах справи взагалі відсутній чіткий розрахунок заборгованості, що позбавляє можливості дослідити період, за який нараховано заборгованість, та відповідність такої узгодженим умовам договору. Водночас,вказує, що Позивач не був позбавлений можливості надати суду належний деталізований розрахунок заборгованості чи ініціювати його витребування судом.
Окрім цього, вказує, що Позивачем здійснено нарахування штрафних санкцій (штрафу/пені) за Кредитними договорами, яке відбулося у період дії в Україні воєнного стану, однак таке нарахування та стягнення штрафу є незаконним у зв`язку з наступним. З 17 березня 2022 року набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому дію воєнного стану було неодноразово продовжено, і він триває станом на теперішній час. У зв`язку, з чим вважає, що відсутні підстави для стягнення з Відповідача штрафу у зв`язку з тим, що з урахуванням введення воєнного стану 24.02.2022 року нарахування штрафу в порядку, визначеному ст. 625 ЦК України, є безпідставним.
Також,вказує, що позивач не надав суду повного пакета документів, який засвідчує, що право вимоги було відступлено, а надав лише форми документів, які не містять жодної інформації і за своєю суттю є лише зразками документів, а не документами, вважать незрозумілим та недоведеним причинно-наслідковий зв`язок переходу права вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП». Вказує, що з наданих до заяви документів вбачається, що Позивачем не надано суду доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу. Позивачем не долучено до заяви документально підтверджену оплату у розмірі суми боргу, яка виставлена ціною заяви про грошові вимоги до боржника за відступлення права вимоги, що свідчить про непідтвердження переходу права вимоги та відсутність відповідних доказів. Матеріали справи не містять доказів того, що Позивач надіслав Відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги за договором факторингу (докази направлення та вручення Відповідачу відсутні). Також Позивач не надав доказів направлення будь-якого повідомлення про відступлення права вимоги, у якому було б зазначено про необхідність сплати заборгованості на користь іншого ТОВ. Додані реєстри та акт не є належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами, не підтверджують перехід права вимоги від первинного кредитора до нового кредитора стосовно прав та інтересів боржника. 
Також вказує, що не погоджується із заявленою сумою витрат на правничу допомогу, вважає їх неспівмірними зі складністю справи, а матеріали справи не містять доказів фактичного понесення таких витрат, у зв`язку з чим просить відмовити у їх стягненні. Також вказує, що відповідачем понесені витрати на правничу допомогу,у зв`язку з розглядом справи в розмірі 5000 грн.
З огляду на наведене, просить поновити строк на подання відзиву, відмовити у позові в повному обсязі, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень. 
ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи
9. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданому позові просить розгляд справи проводити без участі представника позивача. Окрім цього, подав заяву, в якій просить цивільну справу розглядати без участі представника позивача.
10. Відповідач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Редька М.Г. в судове засідання не з`явився. У поданому відзиві на позовну заяву представник позивача – адвокат Редька М.Г. просить розглянути справу без їхньої участі.
11. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України, тому учасників справи неявка не перешкоджає розгляду справи без їх участі.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі
12. Ухвалою суду від 16.02.2026 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію щодо власника карткового рахунку № НОМЕР_1 та руху коштів за період з 07.08.2025 року до 10.08.2025 року.
13. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини встановлені Судом
14. Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 07.08.2025 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідач уклали Договір кредитної лінії №8116534.
15. Даний договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 023743.
16. Як вбачається з кредитного договору, відповідачу було надано кредит в розмірі 7000 грн, строк кредитування/договору 360 днів,денна процентна ставка 0,95% в день, комісія за надання кредиту 17,25% від суми наданого кредиту, що складає 1207,50 грн. 
17. Кредитодавець на виконання Договору №8116534 від 07.08.2025 року, передав Відповідачу на картковий рахунок у власність грошові кошти в розмірі 7 000,00 грн. за посередництвом платіжної системи.
18. Відповідно до інформації, отриманої судом на виконання ухвали від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» №БТ/Е-12862 від 03.04.2026, на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано банківську картку № НОМЕР_2 та згідно виписки руху коштів по картці 07.08.2025 на дану картку було проведено фінансову операцію і зараховано грошові кошти в розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень.
19. Первісним кредитором відступлено право вимоги за вказаним вище кредитним договором, зокрема 16.09.2025 р. ТОВ «І БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» уклали Договір факторингу № 16/09/25 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимог. 
20. Відповідно до Реєстру прав вимог №23/12/25 -01 від 23.12.2025 року - Кредитодавець/Клієнт відступив Фактору/Позивачу право вимоги заборгованостей до Боржників на умовах передбачених Договором факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, року в тому числі до Відповідача в сумі 28 259,00 грн.
21. Згідно наданого позивачем розрахунку відповідач має заборгованість у розмірі 28 259,00 грн., яка складається з наступного: 7000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 6051,50 грн. – сума заборгованості за процентами; 14000 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою; 1207,50 грн. - сума заборгованості за комісією.
V. Застосоване Судом законодавство
22. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
23. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
24. Згідно з ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
25. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
26. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, який повинен виконуватися, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору.
27. Відповідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
28. Відповідно до положень частин 1, 3 та 4 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
29. Нормою частини 1 статті 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
30. Згідно з приписами частин 1-3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
31. Відповідно до положень частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
32. За змістом норми статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
33. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини 1, 2 статті 639 ЦК України).
34. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції
35. Так, Статтею 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
36. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
37. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 статті 11 Закону).
38. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 статті 11 вказаного Закону).
39. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - ч.12 статті 11 Закону № 675-VIII.
40. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
41. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
42. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
43. Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
44. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
45. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
46. За нормою ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
47. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
48. Згідно ст. ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
49. Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
50. Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
51. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов?язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов?язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
52. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов?язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
53. Згідно ч. 1 ст.1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
54. Відповідно до ч. 1 ст.1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
VI. Висновки Суду
Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту 
55. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
56. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
57. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
58. ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти на загальну суму 7000,00 грн. Натомість, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість.
59. Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору кредиту між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем ОСОБА_1 . 
60. Позивач на підставі долучених доказів довів, що до нього перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні, яке відповідач не виконав належним чином.
Щодо тверджень представника відповідача щодо недоведеності позивачем факту відступлення права вимоги від одного товариства до іншого, суд вважає безпідставними, оскільки наявність у позивача документів кредитної справи відповідача, копії яких додані ним до позовної заяви, свідчить про фактичне переуступлення права вимоги до позивача. Крім того, як вбачається, на підтвердження набуття в нього права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором позивачем було надано до суду належні, достатні та допустимі докази.
61. Заперечення сторони відповідача з приводу відсутності доказів, які б підтверджували факт укладення кредитного договору та зарахування грошових коштів на рахунок ОСОБА_1 слід відхилити з огляду на те, що як встановлено в ході судового розгляду кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, з зазначенням особистих даних відповідача, а саме адреси проживання, паспортних даних, дати народження, РНОКПП, електронної пошти, а крім того перерахування коштів на картковий рахунок відповідача підтверджується відповіддю АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» №БТ/Е-12862 від 03.04.2026, згідно якої на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано банківську картку № НОМЕР_2 та згідно виписки руху коштів по картці 07.08.2025 на дану картку було проведено фінансову операцію і зараховано грошові кошти в розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень.
62. Суд зауважує, що кредитні кошти надані позичальнику у безготівковій формі на банківську картку, вказану ним при укладенні договору. Відповідач не надав доказів, що кредитні кошти на його картку, зазначену ним у договорі, не надходили. Відповідачем не спростовано факт надання всіх особистих ідентифікуючих даних, даних платіжної картки, без надання яких і відповідного підтвердження, ознайомлення з відповідними умовами та правилами отримання та повернення кредитних коштів, відповідний кредит не міг бути наданий.
63. Таким чином, суд приходить до висновку, що спірний Договір кредитної лінії №8116534 від 07.08.2025 року укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, підписаний саме відповідачем накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» належними та допустимими доказами підтверджено укладання кредитного договору первісного кредитодавця з відповідачем, сторони вказаного вище договору узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки та умови надання грошових коштів у кредит, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах.
64. Судом встановлено, що всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТзОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», ні на рахунок попереднього кредитора. Позивач на підставі долучених доказів довів, що до нього перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні, яке відповідач не виконав належним чином. Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення заборгованості.
65. Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору первісний кредитор 07.08.2025 взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит на таких умовах: сума кредиту 7000,00 грн.; строк кредиту - 360 днів; денна процентна ставка - 0,95 %, комісія за надання кредиту 17,25% від суми наданого кредиту, що складає 1207,50 грн.
66. Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором станом на 23.12.2025 у загальній сумі 28 259,00 грн., яка складається з наступного: 7000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 6051,50 грн. – сума заборгованості за процентами; 14000 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою; 1207,50 грн. - сума заборгованості за комісією.
67. З моменту отримання кредиту відповідач ОСОБА_1 заборгованості не погашав, в зв`язку з чим на момент отримання ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» права вимоги до відповідача в нього утворилася заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 7000,00 грн. В свою чергу Відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі.
68. Враховуючи, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором кредитної лінії №8116534 від 07.08.2025 за основною сумою боргу в розмірі 7000 грн. є обґрунтованими.
Щодо стягнення процентів
69. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.
70. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у Постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.
71. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
72. З наданого стороною позивача розрахунку заборгованості убачається, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» здійснило нарахування ОСОБА_1 процентів за період з 07.08.2025 до 23.12.2025 в межах строку кредитування.
Таким чином, суд вважає, що відповідно до умов договору, первісний кредитор обґрунтовано нараховував проценти в межах строку кредитування, що й відображено в розрахунку заборгованості.
73. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснив платежів для погашення заборгованості ні на рахунки ТзОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», ні на рахунок попереднього кредитора. 
74. Відтак, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, укладеним 07.08.2025, заборгованість за процентами перед позивачем становить 6051,50 грн.
Щодо стягнення комісії
75. Що стосується стягнення комісії за надання кредиту в сумі 1207,50 грн. варто вказати, що позичальнику були надані кошти на споживчі цілі, а тому, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».
76. Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
77. У розумінні положень чинного законодавства України надання грошових коштів є послугою. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.
78. Як вказано у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 666/4957/15-ц надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
79. За таких обставин, пункти кредитного договору про сплату комісії за надання кредитних коштів є нікчемними.
80. За ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
81. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все,що вона одержала на виконання цього правочину,а в разі неможливості такого повернення,зокрема тоді,коли одержане полягає у користуванні майном,виконаній роботі,наданій послузі,-відшкодувати вартість того, що одержано,за цінами,які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди,вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів (ч.ч. 1-3 ст. 216 ЦК України).
82. За змістом ч. 5 ст. 216 ЦК України, суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
83. За вказаних обставин, вимога про стягнення комісії задоволенню не підлягає.
Щодо стягнення пені/ неустойки за кредитним договором
84. Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
85. Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
86. Відповідно до частини 1 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
87. Відповідно до положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
88. Враховуючи ту обставину, що неустойка, яка передбачена кредитним договором, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, після 24 лютого 2022 року, вона підлягає списанню кредитодавцем та підстави для її стягнення за рішенням суду відсутні.
Висновок
89. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, який є правомірним, а тому повинен виконуватися, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору.
90. У зв`язку із тим, що відповідач отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, що зазначені в кредитному договорі, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме з відповідача на користь ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» слід стягнути заборгованість за тілом кредиту №8116534 від 07.08.2025 в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 коп. та нарахованими процентами у розмірі 6051 (шість тисяч п`ятдесят одна) грн. 50 коп, а всього 13051 (тридцять тисяч п`ятдесят одна) гривня 50 коп. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача пені/неустойки в розмірі 14000,00 грн. та комісії в розмірі 1207,50 грн. слід відмовити.
91. Враховуючи наведене, Суд вважає, що позовні вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню.
VІІ. Судові витрати
92. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
93. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
94. Згідно платіжної інструкції №3579940239.1 від 05.02.2026 позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн. При цьому, позивачем заявлено вимогу з ціною позову в розмірі 28259 грн. 00 коп., що становить 100%, з яких було задоволено вимог на загальну суму 13051 гривень 50 копійок, що становить 46,19 %.
95. А тому, у зв`язку із частковим задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 1229 (тисяча двісті двадцять дев`ять) грн. 76 копійок (2662,40 х 46,19 /100 =1229,76) судового збору.
96. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 грн. суд приходить до наступного висновку.
97. Витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
98. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України).
99. За змістом ч.ч.3,4,5 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
100. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
101. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
102. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
103. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача долучено договір про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025, укладений між ТОВ «ДЕАЛ ФІНАС ГРУП» та Адвокатом «Ткаченко Юлія Олегівна», Витяг з Акту №6-ДІЛ від 08.01.2026 приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 на суму 4 500 грн. 00 коп, Акт приймання передачі справна надання правової допомоги, платіжну інструкцію №579938010.1 від 16.01.2026 про оплату за Договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 згідно Акту №6-ДІЛ від 08.01.2026 приймання-передачі наданої правничої допомоги.
104. Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14 листопада 2018 року у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11 грудня 2018 року у справі № 910/2170/18, від 10 жовтня 2019 у справі № 909/116/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
105. Відтак, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи, віднесення справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), ціну позову та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, з огляду на розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 4500 грн.
106. Зважаючи на те, що заявлені позовні вимоги задоволено частково, судові витрати на правничу допомогу в сумі 4500 грн. підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2078 (дві тисячі сімдесят вісім) гривень 55 коп (4500 х 46,19 /100 = 2078, 55) витрат на правову допомогу.
Щодо заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Редьки М.Г. у поданому відзиві на позовну заяву про стягнення витрат на правничу допомогу із позивача користь відповідача в розмірі 5000 гривень суд зазначає наступне.
107. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
108. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
109. Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».
110. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
111. Представник відповідача пред`явив вимогу про стягнення 5000 гривень відшкодування витрат за надання правничої допомоги. До суду на підтвердження факту надання правової допомоги надано наступні документи: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ІФ №002031, ордер на надання правничої допомоги №1137799 від 05.05.2026, та не надано договору про надання правничої допомоги, доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.), та документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо), що позбавляє суд можливості вирішити питання стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу.
112. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку що у задоволенні вимоги представника відповідача про стягнення на користь відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень слід відмовити.
З цих підстав, керуючись статтями 2,4, 5,10-13,81,83, 141, 223, 247, 258-259,263-265, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, 
ПОСТАНОВИВ:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» заборгованість за Договором кредиту №8116534 від 07.08.2025 в сумі 13051 (тринадцять тисяч п`ятдесят одна) гривень 50 копійок, що складається з: 7000, 00 грн. – заборгованість по тілу кредиту; 6051,50 грн. – заборгованість за процентами.
3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» 1229 (тисяча двісті двадцять дев`ять) гривень 76 коп. судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2078 (дві тисячі сімдесят вісім) гривень 55 копійок.
4. В іншій частині позовних вимог відмовити.
5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
6. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
7. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
8. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», місцезнаходження: м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, офіс 40/3, індекс 08205, код ЄДРПОУ - 44280974;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Повний текст судового рішення складений 22.07.2026.
Суддя Світлана ГІРЯК