Справа № 676/5408/26
Провадження № 1-кп/676/421/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2026 року        м. Кам’янець-Подільський
Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
секретаря ОСОБА_2 
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №42025242230000045 від 13.10.2025 відносно 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тарасівка Ярмолинецького району Хмельницької області, українця, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , з повною загальною середньою освітою, який одружений, має на утриманні одну малолітню дитину та матір з інвалідністю 2 групи, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 197-1 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_3 
адвоката ОСОБА_5 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи підрядником, уклав договір підряду щодо виготовлення тимчасової споруди, однак, порушуючи умови договору, з якими був ознайомлений, вчинив самовільне будівництво об`єкту, площею забудови 109,06 кв. м., яка містить ознаки капітального будівництва і з технічної точки зору є незавершеним будівництвом об`єкту нерухомого майна на самовільно зайнятій земельній ділянці, за наступних обставин.
 
Відповідно до статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на яку гарантується та набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
 
Статтею 78 Земельного кодексу України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
 
Частиною 1 статті 81 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
 
Підстави набуття права на землю передбачені статтею 116 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
 
Статтями 123-126 Земельного Кодексу України врегульовано порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, порядок передачі земельних ділянок в оренду, виникнення права на земельну ділянку та оформлення речових прав на земельну ділянку. Зокрема визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
 
Статтею 211 Земельного кодексу України передбачено відповідальність за порушення земельного законодавства, відповідно до якої громадяни та юридичні особи несуть кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.
 
Статтею 20 Закону України «Про землеустрій» визначено, що землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі надання, вилучення, відчуження земельних ділянок, встановлення в натурі меж земель, обмежених у використанні і обмежених правами інших осіб; організації нових і впорядкування існуючих об`єктів землеустрою та інше. Заходи, передбачені затвердженою в установленому порядку документацією із землеустрою, є обов`язковими для виконання органами державної влади та органами місцевого самоврядування, власниками землі, землекористувачами, у тому числі орендарями. Власники землі, землекористувачі, у тому числі орендарі, при здійсненні землеустрою зобов`язані забезпечити доступ розробникам документації із землеустрою до своїх земельних ділянок, що підлягають землеустрою.
 
Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки – будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
 
Відповідно до статті 27 Закону України «Про архітектурну діяльність» Замовники та підрядники під час створення об`єкта архітектури зобов`язані:
 
- доручати виконання окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, особам, які мають відповідний кваліфікаційний сертифікат або отримали сертифікат за напрямом професійної атестації в органах з сертифікації персоналу, акредитованих відповідно до Закону України «Про акредитацію органів з оцінки відповідності», та включені до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва;
 
- доручати виконання будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, суб`єктам господарювання, які мають відповідну ліцензію;
 
- обирати виконавців робочої документації для будівництва з додержанням вимог статті 8 цього Закону;
 
- забезпечувати будівництво об`єктів архітектури згідно з робочою документацією, застосовувати будівельні матеріали, вироби і конструкції, які відповідають нормам і правилам і такі, що пройшли сертифікацію, якщо вона є обов`язковою;
 
- не порушувати під час організації і виконання будівельних робіт законні права та інтереси користувачів прилеглих земельних ділянок, власників розташованих на них будинків і споруд, відшкодовувати завдані їм збитки відповідно до закону;
 
- поінформувати у триденний строк місцеві органи охорони пам`яток історії та культури про нововиявлені під час будівельних робіт об`єкти, що мають антропологічне, археологічне, естетичне, етнографічне, історичне, мистецьке, наукове чи художнє значення;
 
- не включати до завдання на проектування вимог, що суперечать вимогам законодавства України, затвердженій містобудівній документації, державним нормам, стандартам і правилам.
 
Замовники, крім виконання обов`язків, зазначених у частині першій цієї статті, також зобов`язані передавати один комплект проектної документації, за якою збудовано об`єкт архітектури, власникові такого об`єкта для постійного зберігання.
 
Разом з тим ОСОБА_3 , будучи особою, яка має право на виконання робіт з підвищеною небезпекою, будучи електрозварювальником 5 розряду, отримавши від замовника ОСОБА_6 схему генерального плану, ситуаційну схему місця розташування тимчасових споруд, експлікацію, план та ескізну пропозицію на влаштування тимчасової споруди з літнім майданчиком, паспорт прив`язки для провадження підприємницької діяльності з влаштуванням літнього майданчика з північно-східної сторони території скверу «Родинний» в м. Кам`янець-Подільський, діючи умисно, достовірно знаючи та розуміючи, що ним буде вчинено неправомірні дії щодо будівництва об`єкту, який з технічної точки зору є незавершеним будівництвом об`єкт нерухомого майна на самовільно зайнятій земельній ділянці, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, у період з 30.04.2024 по 11.03.2026 (більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено), на порушення вимог статті 14 Конституції України, частини 1 статті 81, статей 116, 125, 126 Земельного кодексу України, частини 2 статті 16 Закону України «Про основи містобудування», частини 5 статті 26, пункту 1 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», пункту 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466, частини 1 статті 376 Цивільного кодексу України, без належного оформлення права власності, права користування чи оренди земельної ділянки та державної реєстрації вказаного права, самовільно захопив частину земельної ділянки без визначеного кадастрового номеру площею 190 кв.м., яка перебуває в комунальній власності Кам`янець-Подільської територіальної громади Хмельницької області та відноситься до земель «ландшафтно-рекреаційні та озеленені території, зона зелених насаджень загального користування», що розташована з північно-східної сторони території скверу «Родинний» між вулицями Євгена Коновальця та Героїв УПА в м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, без отримання дозволу на виконання будівельних робіт, здійснив самовільне будівництво об`єкту, внутрішньою площею забудови 109,06 кв.м., яка містить ознаки капітального будівництва і з технічної точки зору є незавершеним будівництвом об`єкту нерухомого майна.
 
Вищевказаними умисними діями, які виразились у самовільному будівництві будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 197-1 КК України.
 
До початку судового засідання сторони уклали угоду про визнання винуватості.
 
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Угоду, укладену з прокурором підтримав, просив затвердити.
Прокурор в судовому засіданні підтримала угоду про визнання винуватості, укладену з ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 . 
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав угоду, яка була укладена у його присутності, просив затвердити угоду та призначити узгоджене покарання.
Заслухавши думку учасників провадження, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості, укладена з обвинуваченим, підлягає затвердженню, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до частин 2 і 4 статті 469 КПК України за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Як убачається з наданих матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за частиною 3 статті 197-1 КК України, що відповідно до статті 12 КК України віднесено до нетяжких злочинів.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, та не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , мало місце, а його дії кваліфікуються судом за частиною 3 статті 197-1 КК України як самовільному будівництві будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці. 
При призначенні покарання суд згідно із вимогами статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив нетяжкий злочин. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлені. 
Із урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не лише тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. 
Також при призначенні покарання суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.
Відповідно до положень частини 5 статті 65 КК України, частини 1 статті 475 КПК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати за проведену у провадженні судову будівельно-технічну експертизу у розмірі 13570,00 грн підлягають стягненню з обвинуваченого на підставі статті 124 КПК України.
Питання про долю речового доказу підлягає вирішенню відповідно до положень статті 100 КПК України.
Обвинуваченому запобіжний захід не обирався і сторонами перед судом питання про його обрання не ставилось, тому у суду відсутні підстави для його застосування.
Керуючись статтями 50, 65, 75, 76, 204 КК України, статтями 314, 374-376, 475 КПК України, суд 
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14 липня 2026 року між прокурором Кам`янець-Подільської окружної прокуратури Хмельницької області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 197-1 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведену експертизу у сумі 13570 (тринадцять тисяч п`ятсот сімдесят) гривень 00 коп.
Речовий доказ за постановою слідчого від 24.06.2026 – завірену копію договору підряду від 30.04.2024 – залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя             ОСОБА_1