ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
10.07.2026	Справа № 910/2813/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Лиськова М.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “СОНОРТЕК”
вул. Глибочицька, 17, нежитлове приміщення 417, м. Київ, 04052
код ЄДРПОУ 42144136
до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЄВРОАВТОАЛЬЯНС”
вул. Старосільська, 1, м. Київ, 02125;
код ЄДРПОУ 40395093
про стягнення 622 733, 29 грн.,

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю “СОНОРТЕК” звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЄВРОАВТОАЛЬЯНС” про стягнення основного боргу у розмірі 580 000,00 грн., а також пені за прострочення оплати у розмірі 42 733,29 грн. 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2026 справу №910/2813/26 передано на розгляд судді Лиськову М.О.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №910/2813/26 постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.
01.04.2026 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в котрому проти задоволення позовних вимог заперечує, вказує, позивач що не надав суду правочин, на підставі якого виписані рахунки; не надав суду актів виконаних/наданих послуг, в якому були зазначена конкретна послуга, в чому вона саме полягає; правочин між «Сонортек» Естонія Таллінн та одночасно ТОВ «Сонортек» Україна є незаконним.
01.04.2026 Товариством з обмеженою відповідальністю “ЄВРОАВТОАЛЬЯНС” подано зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю “СОНОРТЕК” про стягнення збитків у розмірі 1 973 802,09 грн.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.04.2026 зустрічну позовну заяву Товариством з обмеженою відповідальністю “ЄВРОАВТОАЛЬЯНС” повернуто без розгляду.
07.04.2026 позивачем подано відповідь на відзив із спростуванням аргументів відповідача.
10.04.2026 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив. 
21.04.2026 позивачем додано до матеріалів справи розрахунок пені, що заявлена до стягнення.
З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.
Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.
Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.
При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).
Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи “Федіна проти України” від 02.09.2010, “Смірнова проти України” від 08.11.2005, “Матіка проти Румунії” від 02.11.2006, “Літоселітіс проти Греції” від 05.02.2004 та інші).
Враховуючи зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Між ТОВ “СОНОРТЕК” (Позивач, Експедитор) та ТОВ “ЄВРОАВТОАЛЬЯНС” (Відповідач, Замовник) укладено Договір про надання транспортно-експедиторських послуг № 202309/2 від 01.09.2023 (Договір). 
На виконання умов Договору Позивач ТОВ “СОНОРТЕК” належним чином організував та надав Відповідачу ТОВ “ЄВРОАВТОАЛЬЯНС” транспортно-експедиторські послуги з супроводження контейнерів MSMU4881421, MSDU76390009, CAIU7581038 та TCNU8155581, включаючи міжнародні автоперевезення, термінальне обслуговування, страхування вантажу та оформлення дозволів на перевезення до Польщі. 
У процесі виконання зобов`язань за Договором у Позивача виникли додаткові витрати, понесені в інтересах Відповідача. Відповідно до пп. 2.2.4, 2.3.15, 2.3.16, 3.1 - 3.3 Договору, такі витрати підлягають обов`язковому відшкодуванню Замовником. 
Позивач виставив Відповідачу рахунки на оплату додаткових витрат: Рахунок № 228 Додаткові витрати по контейнерах MSMU4881421 та MSDU76390009 від 13.11.2025 на суму 290 000,00 грн.; Рахунок № 229 Додаткові витрати по контейнеру CAIU7581038 від 13.11.2025 на суму 145 000,00 грн.; Рахунок № 230 Додаткові витрати по контейнеру TCNU8155581 від 13.11.2025 на суму 145 000,00 грн.
За доводами Позивача, листування між сторонами здійснювалось через електронну. пошту, а також в месенджері Телеграм з корпоративних акаунтів. 
Позивач стверджує, що вказані рахунки № 228, 229 та № 230 були направлені Відповідачу в месенджері Телеграм у листопаді 2025 року, а також повторно 12.12.2025 на ел. пошту euroautoalliance@gmail.com, відповідно до п. 3.8 Договору. Разом із рахунками надіслано акти наданих послуг. Однак рахунки не оплачені, акти не підписані, будь- яких обґрунтованих заперечень від Відповідача не надходило. 
Відповідно до пп. 3.1 - 3.3 Договору, рахунки підлягали оплаті протягом 2 (двох) банківських днів з моменту їх отримання. 
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги Позивач вказує, що ні в строки передбачені умовами Договору, ні на день подачі цього позову Відповідач розрахунки за надані послуги не здійснив.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з приписами ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Статтею 909 Цивільного кодексу України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.
Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.
Згідно ч. 1-3, 6, 8-12 ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Частиною 2 ст. 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" унормовано, що клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.
Статтею 931 ЦК України встановлено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.
З матеріалів справи судом встановлено, що договором прямо передбачено обов`язок Замовника відшкодувати додаткові витрати Експедитора, зокрема: 
п. 2.2.4, який надає Експедитору право на отримання відшкодування додаткових витрат, понесених в інтересах Замовника;
п. 2.3.15, відповідно до якого Замовник має обов`язок оплатити Експедитору: “….вартість зберігання вантажу в портах відвантаження, перевалки, прибуття, а також демередж/детеншн (штраф за наднормативне використання контейнерного обладнання) відповідно до рахунків портів, морських перевізників/їх агентів”;
п. 2.3.16., згідно з яким Замовник зобов`язаний оплатити послуги Експедитора, а також відшкодувати всі витрати, затрати, штрафи та інші платежі, понесені Експедитором в інтересах Клієнта (у разі невиконанням Замовником (у тому числі його службовцями, вантажовідправником/ вантажоодержувачем, контрагентами або субпідрядниками) обов`язків, передбачених п.2.3.8. цього Договору, оплатити Експедитору штраф з розрахунку гривневого еквівалента 50,00 (п`ятдесяти) доларів США за кожну одиницю автотранспорту за кожен день прострочення у випадку внутрішніх перевезень в Україні, та 100 (сто) доларів США за кожну одиницю автотранспорту за кожен день прострочення у випадку міжнародних перевезень);
п. 3.1, відповідно до яких додаткові витрати підлягають оплаті Замовником на підставі виставлених рахунків (у разі виникнення у Експедитора додаткових витрат, оплати штрафів та проведення інших платежів в інтересах Замовника і пов`язаних з виконанням цього Договору, Експедитор виставляє Замовнику додатковий рахунок, який підлягає оплаті Замовником в термін, передбачений п.3.2. цього Договору);
п. 3.2 (Замовник оплачує рахунок у повній узгодженій сумі вартості перевезення та сервісу на підставі виставленого Експедитором рахунку протягом 2 (двох) банківських днів. Вартість банківського переказу оплачується Замовником);
п. 3.3, яким визначено порядок узгодження вартості послуг Експедитора. “3.3. Вартість послуг Експедитора узгоджується Сторонами в Додатках/Заявках/ Рахунках, які є невід`ємною частиною Договору. Розмір додаткових витрат, затрат, інших платежів, які необхідно зробити Експедитору для виконання своїх обов`язків за договором в інтересах Замовника, узгоджуються Сторонами в Додатках/Заявках/Рахунках до Договору або шляхом обміну оригінальними листами, факсимільними і електронними повідомленнями); 
п. 3.4. передбачає нарахування пені за прострочення оплат, а саме: “За прострочення оплати рахунку Експедитора, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який сплачується пеня, від невиплаченої суми за кожен день прострочення”. 
Отже, умовами п. 2.2.4, 2.3.15, 2.3.16, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.8 Договору № 202309/2 від 01.09.2023 закріплено обов`язок Замовника оплатити додаткові витрати Експедитора протягом 2 банківських днів та відповідальність у вигляді пені за прострочення.
Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилається на те, що рахунки на оплату на його адресу не надсилалися, у зв`язку з чим, на його думку, не настав строк виконання грошового зобов`язання щодо оплати наданих послуг.
Оцінюючи наведені доводи, суд зазначає таке.
Верховний суд зауважив, що за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 614 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар.
Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №923/712/17, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18
Разом із тим, якщо сторона посилається на направлення рахунків як на обставину, що підтверджує належне виконання нею договірних зобов`язань, вона повинна довести таке направлення належними та допустимими доказами.
Проте, за висновками суду, оскільки умовами Договору №202309/2 не передбачено направлення рахунків або ведення офіційного листування між сторонами за допомогою месенджера Telegram, надані позивачем скріншоти такого листування не можуть бути визнані належними та допустимими доказами виконання обов`язку щодо направлення рахунків відповідачу.
Водночас надані позивачем докази направлення документів на електронну адресу, що підтверджується скріншотом електронного надсилання з електронної пошти співробітника Позивача oljap@ukr.net та info@sonertek.com.ua на електронну пошту Відповідача euroautoalliance@gmail.com, що зазначена в п. 3.6 Договору, суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні статей 76– 79 Господарського процесуального кодексу України. 
Зазначені докази підтверджують факт направлення Позивачем відповідних рахунків на оплату на вказану електронну адресу 12.02.2026, у зв`язку з чим суд вважає встановленою обставину їх направлення Відповідачу саме з цієї дати. 
Обмін сторонами інформацією при виконанні договірних зобов`язань шляхом надіслання електронних листів уже давно став частиною ділових звичаїв в Україні. Відповідно до статей 3, 5, 8 Закону "Про електронні документи та електронний документообіг" електронні документи вже давно стали частиною ділового обороту та юридична сила електронного документа, як доказу, не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (п. 84 постанови Верховного Суду від 13.10.2021 у справі №923/1379/20).
Не підписавши Акти здачі-приймання робіт (надання послуг), Відповідач (Замовник за Договором) тим самим не виконав своє зобов`язання належним чином, а отже, порушив ст. 526 ЦК України, оскільки обов`язок Відповідача, як Замовника послуг, оплатити послуги прямо залежить за договором від конкретної обставини - підписання акта приймання-передачі послуг.
Судом встановлено, що умов Договору №202309/2 від 01.09.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю “ЄВРОАВТОАЛЬЯНС” не виконало, оплати наданих транспортно-експедиторських послуг з організації перевезень вантажів не здійснило. Докази зворотного у матеріалах справи відсутні.
Таким чином, суд приймає твердження Позивача, що сума заборгованості Відповідача перед Позивачем по Договору станом дату подання позовної заяви становить 580 000,00 грн. Розмір такої заборгованості підтверджується відповідними матеріалами справи, зокрема актами наданих послуг. 
Водночас, суд зауважує, що правовідносини, що виникли між ТОВ «МШК УКРАЇНА», ТОВ «ЄВРОАВТОАЛЬЯНС» та ТОВ «СОНОРТЕК» у зв`язку з укладенням Договору відступлення права вимоги (цесії) від 05 лютого 2026 року, не є предметом спору у цій справі, а тому не підлягають дослідженню та правовій оцінці судом під час її вирішення.
Крім того, Позивач просить суд стягнути з Відповідача 42 733,29 грн. – пені.
Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до пункту 3.2 Договору Замовник зобов`язаний оплатити виставлений Експедитором рахунок у повній узгодженій сумі вартості перевезення та сервісу протягом двох банківських днів з моменту його виставлення. 
Згідно з пунктом 3.4 Договору за прострочення оплати рахунку Замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Як встановлено судом, належними та допустимими доказами підтверджується направлення Позивачем рахунків на оплату на електронну адресу Відповідача лише 12.02.2026. При цьому матеріали справи не містять належних та допустимих доказів направлення відповідачу зазначених рахунків у листопаді 2025 року, на що посилається Позивач у своєму розрахунку пені.
Водночас Позивач здійснив нарахування пені за рахунком № 228 за період з 16.11.2025 по 12.02.2026, за рахунком № 229 з 19.11.2025 по 12.02.2026, за рахунком № 230 з 18.11.2025 по 12.02.2026.
Оскільки початок перебігу строку виконання Відповідачем грошового зобов`язання відповідно до пункту 3.2 Договору пов`язаний із виставленням (направленням) рахунку, а належними доказами підтверджено його направлення лише 12.02.2026, суд дійшов висновку про безпідставність нарахування Позивачем пені за період, що передував цій даті.
З огляду на викладене, вимога Позивача про стягнення пені задоволенню не підлягає.
Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.
Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, 
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЄВРОАВТОАЛЬЯНС” (вул. Старосільська, 1, м. Київ, 02125; код ЄДРПОУ 40395093) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “СОНОРТЕК” (вул. Глибочицька, 17, нежитлове приміщення 417, м. Київ, 04052; код ЄДРПОУ 42144136) суму основного боргу у розмір 580 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 6960,00 грн.
3. В іншій частині позову відмовити.
4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.
Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов