Номер провадження: 33/813/1561/26
Номер справи місцевого суду: 522/6885/26 
Головуючий у першій інстанції Циб І. В. 
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В., 
за участю секретаря – Соболєвої Р.М.,
захисника – адвоката Парастюк Ілони Євгенівни,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 665,60 гривень.
ОСОБА_1 постановою суду визнано винним у тому, що 06.04.2026 о 08:57 год. в м. Одеса, вул. Дерибасівська, 33, керував автомобілем «Opel Insignia», д.н.з. НОМЕР_1 , під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що підтверджуються висновком з КНП «ООМЦЗ» ООР, складеному 06.04.2026, заповненому 10.04.2026 лікарем ОСОБА_2 , правопорушення зафіксоване на ПВР 471528, 471665, 471429 від 06.04.2026 року, чим порушив п. 2.9.а. ПДР.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що: 
- суд не дослідив законність проведення медичного огляду;
- не перевірив наявність усіх обов`язкових медичних документів;
- не встановив, яким саме способом було зроблено висновок про перебування особи під впливом бензодіазепінів;
- не дослідив відсутність результатів лабораторного дослідження;
- не надав належної оцінки відеозаписам із нагрудних відеореєстраторів працівників поліції;
- проігнорував доводи ОСОБА_1 про прийняття лікарського препарату виключно за призначенням лікаря та за декілька днів до події;
- суд не перевірив чи відповідає висновок лікаря вимогам Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015, чи складений він на підставі належного Акта медичного огляду, чи проводилися лабораторні дослідження, якими саме доказами підтверджено наявність бензодіазепінів в організмі ОСОБА_1 , а також чи свідчили результати такого дослідження про перебування особи саме під впливом лікарських препаратів, що знижували швидкість реакції, а не лише про можливе вживання відповідного лікарського засобу в попередній час;
- суд залишив поза увагою той факт, що відеозаписи не містять жодних об?єктивних ознак, які б свідчили про перебування ОСОБА_1 у стані, що характеризується зниженням уваги чи швидкості реакції;
- матеріали справи не містять жодного документа, який би підтверджував: проведення клінічного, неврологічного огляду, проведення психофізіологічної оцінки та лабораторного дослідження, результати токсикологічного аналізу, концентрацію бензодіазінів, метод визначення бензодіазепінів, час відбору біологічного матеріалу, час проведення лабораторного дослідження, найменування лабораторії, лікаря, який проводив дослідження;
- суд фактично підмінив поняття «виявлення препарату» поняттям «перебування під впливом препарату»;
- суд безпідставно проігнорував законність та медичну обґрунтованість приймання Гідазепаму;
- суд не спростував пояснення ОСОБА_1 щодо часу останнього приймання препарату;
- постанова суду не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, оскільки не містить належної оцінки доказів та мотивів відхилення доводів сторони захисту відсутність направлення на медичний огляд позбавляє суд можливості перевірити законність процедури освідування;
- суд не перевірив істотну суперечність між протоколом та офіційною відповіддю УПП, так як в протоколі зазначено нагрудні відеореєстратори: № 471528, № 471665, № 471429, водночас з відповідно до офіційної відповіді УПП в Одеській області від 21.05.2026, відеозапис із нагрудного відеореєстратора № 4714665 взагалі не здійснювався;
- за відсутності одного з відеозаписів, суд першої інстанції був позбавлений можливості перевірити повноту дій працівників поліції, не встановив, які саме процесуальні дії залишилися поза межами дослідження та чи не містив відсутній відеозапис відомостей, що могли мати істотне значення для правильного вирішення справи;
- оскаржувана постанова не відповідає стандартам справедливого судового розгляду, сформульованим у практиці Європейського суду з прав людини.
В судовому засіданні захисник Парастюк І.Є. підтримала доводи апеляційної скарги, просила постанову суду скасувати та закрити провадження по справі.
Особа, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , до судового засідання не з`явився, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, осіб, що брали участь у розгляд справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог п. 2.9.а. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція № 1452/735).
Відповідно до пунктів 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з п. 12 вказаної Інструкції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 641316 від 15.04.2026 року; довідкою про отримання (неотримання) особою посвідчення водія, згідно з якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серія НОМЕР_2 від 16.08.2022 року; довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, згідно з якою ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 000694 від 10.04.2026 року, згідно з якого ОСОБА_1 06.04.2026 перебував під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (бензодіазепінів), з яким ОСОБА_1 був ознайомлений; 5) відеозаписами на DVD-R дисках.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.
Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнього інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 641316 від 15.04.2026 року, яким зафіксовано, що 06.04.2026 о 08:57 год. в м. Одеса, вул. Дерибасівська, 33, ОСОБА_1 керував автомобілем «Opel Insignia», д.н.з. НОМЕР_1 , під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що підтверджуються висновком з КНП «ООМЦЗ» ООР, складеному 06.04.2026, заповненому 10.04.2026 лікарем ОСОБА_2 , правопорушення зафіксоване на ПВР 471528, 471665, 471429 від 06.04.2026 року, чим порушив п. 2.9.а. ПДР (а.с. 1); 
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 000694 від 10.04.2026 року, відповідно до якого ОСОБА_1 06.04.2026 перебував під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (бензодіазепінів);
- відеозаписом, яким підтверджено, що працівниками поліції було зупинено ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням пункту 2.3 «в» ПДР України. Під час проведення поверхневої перевірки у нього було виявлено лікарський препарат «Гідазепам». На запитання працівника поліції щодо частоти його вживання, ОСОБА_1 пояснив, що приймає зазначений препарат у випадках виникнення панічних атак. Після цього на пропозицію працівників поліції пройти огляд щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 погодився.
Факт здачі біологічного середовища для проведення дослідження в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 не заперечується.
Щодо доводів скарги, що суд безпідставно проігнорував законність та медичну обґрунтованість приймання Гідазепаму, апеляційний суд вказує таке.
До апеляційної скарги ОСОБА_1 додано консультацію невропатолога, відповідно до якої надано рекомендації: Солерон 200 мг таб. 2 р. на добу після їжі - 1 місяць з послідуючою корекцією дозування; Триттіко 50 мг на ніч – 8 днів за годину до сну, далі 100 мг – тривало; Гідазепам 0,02 - 1 таб. 2 р. на добу - 8 днів, далі по таб. 2 р на добу – 6 днів, далі по таб. вранці – 6 днів і відміна; психотерапія; достотній водний питний режим (30-40 мл на кг ваги на добу), сон до 23.00. Консультативний висновок: розлад адаптації з тривожно-астенічними проявами, частими панічними атаками. Повторний огляд – 27.03.2026. (а.с. 57)
Відповідно до відкритих інтернет-джерел, зокрема, інструкції для використання вищезазначеного лікарського препарату Гідазепам, вбачається, що зазначений медикаментозний засіб за своєю фармакотерапевтичною групою відноситься до психопатичних засобів, похідних бензодіазепіну, при цьому, відповідно до своїх фармакологічних властивостей такий лікарський засіб діє як денний транквілізатор та селективний анксіолітик, а в графі «особливості щодо застосування» інструкції до препарату зазначено, що у період лікування слід утриматись від діяльності, що потребує підвищеної уваги та швидкої реакції.
Бензодіазепіни- клас психоактивних речовин із снодійним, седативним, анксіолітичним (зменшення тривожності), міорелаксуючим та протисудомним ефектами.
Більшість бензодіазепінів є транквілізаторами, деякі використовуються як снодійні засоби. У більшій чи меншій мірі бензодіазепінам притаманна протисудомна дія, деякі з них використовують виключно для боротьби з епілепсією. Бензодіазепіни входять в широку групу речовин депресантів центральної нервової системи.
Їх застосовують для лікування та зняття симптомів психічних занепокоєнь, безсоння, збудження, епілептичних припадків, м`язових спазмів тощо.
Вищевказані обставини свідчать про те, що гідазепам, який відноситься до похідних бензодіазепіну, відноситься до лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції, внаслідок чого, відповідно до вимог п. 2.9 а) ПДР України, керування транспортними засобами під їх впливом забороняється.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо неналежної перевірки судом першої інстанції законності та порядку проведення медичного огляду ОСОБА_1 , повноти оформлення медичної документації, обґрунтованості висновку про перебування особи під впливом бензодіазепінів та відсутності результатів лабораторного дослідження, апеляційний суд вказує таке.
Відповідно до п. 6 Інструкції № 1452/735 проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. 
Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння (п. 7 Інструкції № 1452/735).
Огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів, тестів (скринінгових лабораторних досліджень) на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є проведення підтверджуючого дослідження - газорідинної хроматографії з полум`яно-іонізаційним детектором для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі та газової (рідинної) хромато-мас-спектрометрїї на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи (п. 8 Інструкції № 1452/735).
Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються двома наборами. Один набір використовується для первинного дослідження. Другий набір використовується для підтверджуючого дослідження. Другий набір ємностей зберігається при температурі мінус 20 °C протягом 90 днів у закладах охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв. Для визначення концентрації алкоголю у другий набір відбирається не менше ніж 20 мл сечі та крові. Для дослідження на наркотичні, психотропні та лікарські засоби у другий набір ємностей відбирається не менше ніж 80 мл сечі та 20 мл крові (п. 9 Інструкції № 1452/735).
За збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоров`я, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоров`я, у якому проводився відбір біологічного середовища (п. 10 Інструкції № 1452/735).
За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (п. 14 Інструкції № 1452/735).
Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду (п. 15 Інструкції № 1452/735).
Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку (п. 16 Інструкції № 1452/735).
Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я (п. 18 Інструкції № 1452/735).
Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається у присутності поліцейського в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я (п. 19 Інструкції № 1452/735).
Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними (п. 21 Інструкції № 1452/735).
В ході розгляду справи апеляційної скарги, в межах доводів апеляційної скарги, апеляційним судом постановлено витребувати належним чином засвідчені копії документів, які стали підставою для складення вищевказаного висновку № 000694, стосовно ОСОБА_1 , відповідно до положень п.п. 14 та 15 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (зокрема, але не виключно, Акт медичного огляду).
На запит суду 10.08.2026 від КНП «ООМЦПЗ» ООР за вх. № ЕП-6599/26 від 10.08.2026 надійшла відповідь, до якої додано копії: 
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.04.2026;
- Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 000694 від 06.04.2026 року; 
- Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 000694 від 10.04.2026 року; 
- результат імунохроматографічного дослідження сечі (CITO TEST) на 10 видів наркотиків № 641 від 06.04.2026 року (виявлено – бензодіазепіни); 
- результат токсикологічного дослідження № 299 від 07.04.2026 року, біологічний матеріал – сеча, методи дослідження: попередні: імунохроматографічні – позитивно, підтверджуючі: тонкошарова хроматографія - виявлено бензодіазепіни (а.с. 68-72).
Постановою Одеського апеляційного суду від 26.08.2026, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання захисника Парастюк І.Є. про витребування у КНП «ООМЦПЗ» ООР інформації щодо проведення підтверджувального лабораторного дослідження методом газової (рідинної) хромато-мас-спектрометрії у відповідності до п. 8 розділу III Інструкції № 1452/735.
На запит суду 31.08.2026 від КНП «ООМЦПЗ» ООР за вх. № ЕП-7116/26 від 31.08.2026 надійшла відповідь, відповідно до якої повідомлено, що згідно з методичних рекомендацій «Методи виявлення наркотичних засобів та психотропних речовин у біологічних рідинах людини» затверджених Міністерством охорони здоров?я України в токсикологічній лабораторії КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров?я» ООР» проводиться тільки якісний аналіз на вміст тієї чи іншої психоактивної речовини (виявлення групи речовини) методом хроматографії у тонкому шарі сорбенту та імунохімічним методом.
Метод тонкошарової хроматографії базується на багатостадійній процедурі розділення речовини у тонкому шарі сорбенту, являється якісним методом дослідження та не потребує використання вимірювальної техніки.
Даний метод дозволений до використання наказом МОЗ України від 28.11.2024 р. № 1982 «Про внесення змін до переліку медичного обладнання для забезпечення потреб сфери охорони здоров?я в умовах воєнного стану».
В токсикологічний лабораторії згідно методик дослідження біологічних середовищ на вміст наркотичних речовин проводяться виключно по аналізам сечі, оскільки на даний час проводиться установка та налаштування в роботу газорідинного хромато-мас-спектрометру.
Дослідження біологічного середовища (сечі) ОСОБА_1 на вміст наркотичних речовин було проведено методом імунохроматографічного аналізу за допомогою швидких тестів (CITO TEST) на 10 видів наркотиків та підтверджуючого результату токсикологічного дослідження сечі імунохроматографічним методом та тонкошарової хроматографії (а.с. 80-81).
Отже, з викладеного в їх сукупності вбачається, що щодо ОСОБА_1 було проведено дослідження біологічного середовища (сечі) на вміст наркотичних засобів із застосуванням передбачених у закладі методів імунохроматографічного аналізу та тонкошарової хроматографії, за результатами яких було встановлено наявність відповідної речовини.
При цьому з відповіді КНП «ООМЦПЗ» ООР вбачається, що на час проведення дослідження лабораторія здійснювала виключно якісний аналіз на вміст психоактивних речовин, тобто встановлювала факт наявності відповідної речовини без визначення її концентрації. Проведення підтверджувального дослідження методом газової або рідинної хромато-мас-спектрометрії на цей час не здійснювалося у зв`язку з установленням та налаштуванням відповідного обладнання.
Таким чином, наведені обставини самі по собі не свідчать про недотримання порядку проведення дослідження, оскільки використані методи дослідження були передбачені та фактично застосовані токсикологічною лабораторією закладу, а отримані результати узгоджуються з іншими доказами, наявними у матеріалах справи.
Апеляційний суд також враховує, що відповідно до п. 14 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, висновок щодо результатів медичного огляду може бути оскаржений у встановленому законом порядку.
Однак, як висновок КНП «ООМЦПЗ» ООР від 10.04.2026 щодо перебування ОСОБА_1 під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в судовому порядку оскаржений не був, так і не були оскаржені дії працівників медичного закладу щодо порядку проведення огляду.
Водночас за наявності сумнівів щодо правильності або повноти проведеного дослідження ОСОБА_1 не був позбавлений можливості ініціювати проведення іншого лабораторного чи експертного дослідження або звернутися до суду із клопотанням про призначення експертизи, однак таких дій ним вчинено не було.
Враховуючи викладене підстави для визнання висновку неналежним та недопустимим доказом відсутні.
Помилковим власним тлумаченням законодавства, що підлягає застосуванню у даному випадку, є твердження захисту на відсутність кількісного показника концентрації речовини, що, на її думку, унеможливлює встановлення часу її вживання та ступеня впливу на організм особи і що виключає можливість стверджувати про вплив таких речових на стан водія, який би перешкоджав йому керувати транспортним засобом.
Так, на відміну від стану алкогольного сп`яніння, для якого п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 прямо визначено допустимий цифровий показник - до 0,2 проміле алкоголю в крові, положення Інструкції не містять жодних кількісних нормативів щодо вмісту наркотичних чи психотропних речовин в організмі особи, за наявності яких дозволяється керування транспортним засобом.
Законодавство України у сфері безпеки дорожнього руху фактично застосовує принцип нульової толерантності щодо наркотичних засобів та психотропних речовин, відповідно до якого сам факт виявлення лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (бензодіазепінів), в організмі водія, що підтверджений висновком закладу охорони здоров`я та результатами досліджень, є достатнім для висновку про перебування особи у відповідному стані та висновку про наявність об`єктивної ознаки сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Відтак, відсутність кількісного показника концентрації виявленої речовини не впливає на кваліфікацію дій особи та не свідчить про недопустимість чи неналежність висновку медичного огляду.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, суд не наділений повноваженнями самостійно переоцінювати медичний висновок у частині правильності визначення стану сп`яніння чи оцінки медичних показників, оскільки такі питання належать до сфери спеціальних медичних знань.
Посилання заявника на відсутність одного з відеозаписів саме по собі не свідчить про неповноту судового розгляду, оскільки суд першої інстанції дослідив наявні у матеріалах справи відеозаписи та інші докази у їх сукупності, а сторона захисту не навела конкретних даних про те, які саме обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, могли бути зафіксовані на відсутньому відеозаписі та яким чином їх відсутність вплинула на обґрунтованість висновків суду.
Щодо доводу скарги на наявність істотної суперечності між протоколом про адміністративне правопорушення та відповіддю УПП в Одеській області від 21.05.2026 щодо номера нагрудного відеореєстратора, то таке може свідчити про технічну описку при зазначенні номера пристрою, однак за відсутності інших даних про невідповідність або фальсифікацію відеозапису така розбіжність не спростовує його змісту та не ставить під сумнів достовірність інших доказів, оцінених судом у їх сукупності.
Посилання заявника на невідповідність оскаржуваної постанови стандартам справедливого судового розгляду, сформульованим у практиці Європейського суду з прав людини, є загальним та не містить конкретного зазначення, які саме гарантії справедливого судового розгляду були порушені судом першої інстанції.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». 
Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.
Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляційній скарзі мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову Приморського районного суду міста Одеси від 19 червня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова