Справа № 740/3493/26 
Провадження № 2/740/2570/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2026 року м. Ніжин  
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі: 
головуючого - судді Карпуся І.М., 
із секретарем судового засідання Кубрак Н.М., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом першого заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Ніжинської міської ради, Національної служби здоров`я України до ОСОБА_1 , третя особа - комунальне некомерційне підприємство «Ніжинська центральна міська лікарня імені Миколи Галицького» Ніжинської міської ради про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Перший заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області, Національної служби здоров`я України, з позовом, у якому просить стягнути із ОСОБА_1 :
- на користь держави в особі Національної служби здоров`я України кошти, витрачені на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 , в сумі 18 429,40 грн.;
- на користь держави в особі Ніжинської міської ради кошти, витрачені на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 у сумі 560,48 грн. 
Позов аргументує тим, що ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14.03.2025 у справі №740/108/25 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України. 
Відповідно до зазначеної ухвали, судом установлено, що водій ОСОБА_1 28.06.2024 близько 18 год. 00 хв, керуючи власним автомобілем марки "Skoda Fabia", робоча гальмівна система якого була у технічно справному стані, рухаючись зі швидкістю близько 35 км/год проїзною частиною вул. Шевченка в м. Ніжині Чернігівської області від залізничного вокзалу у напрямку площі ім. Івана Франка, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не прийняв міри для зменшення швидкості або зупинки керованого ним автомобіля, щоб дати дорогу пішоходам, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка рухалася по нерегульованому пішохідному переходу, розташованому поблизу буд. 104 по вул. Шевченка в м. Ніжині, здійснюючи перехід проїзної частини справа наліво відносно напрямку руху автомобіля. У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритих уламкових переломів 3, 4, 5 плесневих кісток лівої стопи, які в сукупності, як наслідок одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди, за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості. 
У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Ніжинська центральна міська лікарня імені Миколи Галицького» Ніжинської міської ради.
Загальна вартість перебування хворої в медичному закладі складає 13 ліжко днів – 18 989,88 грн., із них: - кошти з бюджету Ніжинської міської ради – 560,48 грн.; - кошти з НСЗУ – 18 429,40 грн.
Ніжинською окружною прокуратурою було повідомлено Національну службу здоров`я України та Ніжинську міську раду про виявлені порушення інтересів держави, проте останніми було повідомлено, що заходи претензійно-позовного характеру ними не вживались, але вони не заперечують проти звернення до суду прокуратури в інтересах держави з даним позовом.
За обставин бездіяльності органів, уповноважених державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, інтереси держави порушені і є підстави для їх представництва прокурором у суді. 
Ухвалою судді 08.07.2026 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали подати відзив та роз`яснено сторонам право звернутися до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 
Положеннями п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 ст. 6 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» визначено, що декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою: 1) створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом; 2) ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою.
Станом на час розгляду справи місце проживання відповідача ОСОБА_1 зареєстроване в АДРЕСА_1 , на яку прокурором згідно вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України надіслано копії позову з додатками, а судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення - копію ухвали про відкриття провадження у справі, який повернуто не врученим. 
За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Судом враховується правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Відповідачем не подано заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, заяву щодо розгляду справи із повідомленням сторін, відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання.
Інші заяви, клопотання сторін станом на час розгляду справи відсутні, у зв`язку з чим відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без сторін за наявними у справі матеріалами. 
Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. 
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).
Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства (ч. 7 ст. 128 КПК України). 
Відповідно до вимог ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює у тому числі представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.
Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Відповідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» №11 від 07.07.1995, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993.
Як передбачено цим Порядком сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. 
Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 вказує, що визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.
Відповідно п. 3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.
Відповідно до пінпункту а) пункту 3 частини 1 статті 89 Бюджетного кодексу України видатки на фінансування лікарні широкого профілю здійснюються за рахунок коштів місцевого бюджету.
Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Судом установлено, що ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14.03.2025, яка набрала законної сили 24.03.2025 у справі №740/108/25 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України (а.с.14-15). 
Відповідно до указаної ухвали, судом встановлено, що водій ОСОБА_1 28 червня 2024 року близько 18-00 год, керуючи власним автомобілем марки "Skoda Fabia", робоча гальмівна система якого була у технічно справному стані, рухаючись зі швидкістю близько 35 км/год проїзною частиною вул. Шевченка в м. Ніжині Чернігівської області від залізничного вокзалу у напрямку площі ім. Івана Франка, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не прийняв міри для зменшення швидкості або зупинки керованого ним автомобіля, щоб дати дорогу пішоходам, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка рухалась по нерегульованому пішохідному переходу, розташованому поблизу буд. 104 по вул. Шевченка в м. Ніжині Чернігівської області, здійснюючи перехід проїзної частини справа наліво відносно напрямку руху автомобіля.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритих уламкових переломів 3, 4, 5 плесневих кісток лівої стопи, які в сукупності, як наслідок одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди, за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості.
Відповідно до довідки №8 КНП "Ніжинська центральна міська лікарня ім.М.Галицького" ОСОБА_2 з 28.06.2024 по 11.07.2024 перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні 13 ліжко-днів і на лікування в цей період затрачено коштів у сумі 18989,88 грн., з яких: 18429,40 грн. – кошти Державного бюджету України (НСЗУ), 560,48 грн. – кошти місцевого бюджету (а.с. 10зворот).
У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду №11 від 17.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зазначено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.
Як встановлено судом, потерпіла ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНП "Ніжинська центральна міська лікарня імені Миколи Галицького" саме внаслідок спричинення їй тілесних ушкоджень, які мали місце через дії відповідача ОСОБА_1 .
Тобто перебування потерпілої на лікуванні в даному випадку є наслідком дій відповідача. 
Отже, враховуючи норми законодавства, відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в дохід державного та місцевого бюджетів, за рахунок яких фінансувалася лікарня. 
Протягом розгляду цивільної справи ОСОБА_1 на підставі норм ст.ст. 12,81 ЦПК України, не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування, а відтак несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням відповідних процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів.
Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам, наданим прокурором в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що витрати, понесені КНП "Ніжинська центральна міська лікарня ім. М. Галицького" на лікування потерпілої ОСОБА_2 , підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, тому, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення позивачі звільнені від сплати судового збору, тому з відповідача згідно зі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 2662,40 грн.
Керуючись ст. 1166, 1206 ЦК України, ст. 12, 13, 77-81, 263-265, 272,274-279 ЦПК України

У Х В А Л И В :

Позовну задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави в особі Національної служби здоров`я України кошти, витрачені на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 , в сумі 18 429,40 грн. які перерахувати в дохід Державного бюджету України за реквізитами: UA 978999980313080115000026011; одержувач ГУК у м. Києві/Шевченківський р н/24060300, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача – Казначейство України.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави в особі Ніжинської міської ради кошти, витрачені на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 , в сумі 560,48 грн., які перерахувати в дохід місцевого бюджету за реквізитами: UA128999980314020544000025707; отримувач ГУК у Черніг. обл./тг м.Ніжин /24060300, код ЄДРПОУ 37972475, банк отримувача Казначейство України
Стягнути із ОСОБА_1 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. судового збору на користь держави.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Карпусь